Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б/н від 05.08.2010 року в сумі 3500,00 грн. Також просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 1921 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді. Ухвалою суду від 23.05.2019 року провадження по вищезазначеній справі відкрито та ухвалено справу за позовом АТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. Однак, у зазначений строк відзив на позовну заяву відповідачем не надано, тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду разом із позовом та доданих до неї документів клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов`язальних правовідносинах. Так, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 05.08.2010 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк». Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 10.05.2019 року виникла заборгованість в сумі 34743,46 грн. Вказана заборгованість складається із заборгованості за простроченим тілом кредита в розмірі 398,40 грн., ,заборгованості по пені за прострочене зобов`язання в розмірі 27934,56 грн.; заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., в розмірі 4279,86 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штраф ( процентна складова) в сумі 1630,64 грн. Суд погоджується, що станом на 10.05.2019 року заборгованість складається із заборгованості за простроченим тілом кредита в розмірі 398,40 грн., ,заборгованості по пені за прострочене зобов`язання в розмірі 27934,56 грн.; заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., в розмірі 4279,86 грн., Таким чином суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення пені та штрафів за порушення виконання умов договору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що позивачем АТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов`язань у вигляді пені за прострочене зобов`язання у розмірі 27934,56 грн., та пені в сумі 4279,86 грн. за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1630,64 грн. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. п.п. 1.1.5.21, 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з п.п. 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг - передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц). На підставі викладеного суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог Банку в частині одночасного стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 1630,64 грн. (процентна складова) за кредитним договором, проте суд вважає необхідним стягнути з відповідача пеню, передбачену п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг. Відтак позов підлягає до часткового задоволення. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому стягненню з відповідача підлягає 1803,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial