Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 04 лютого 2009 року по 12 травня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . З 2013 року, і по даний час, відповідач не бачив сина. Жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає, аліменти не сплачує. [PERSON] проживає окремо, самоусунувся від будь-якого спілкування із своїм сином та ніякої участі у його вихованні та утриманні не приймає. Крім цього зазначила, що рішенням Тячівського районного суду від 06 червня 2014 року з відповідача в її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 800 гривень, щомісячно, і до досягнення ним повноліття. На даний час син подорослішав і витрати на його утримання кожного року зростають, і їй не вистачає коштів для покриття всіх необхідних витрат. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім цього, просить збільшити розмір стягуваних аліментів згідно рішення Тячівського районного суду від 06 червня 2014 року та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 квітня 2019 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, згідно з якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Із рішення Тячівського районного суду від 12 травня 2015 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був укладений 04 лютого 2009 року, розірвано (а.с.9). Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьком значиться відповідач [PERSON] (а.с.11). Із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2014 року вбачається, що з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень, щомісячно, і до досягнення ним повноліття (а.с.10). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, [PERSON] проживає в с. Нижня Апша та має на своєму утриманні сина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини, на протязі п`яти років, з ними не проживає, участі у вихованні і утриманні сина не приймає (а.с.13). Із довідок Грушівського ДНЗ №10 від 22 лютого 2019 року та № 16 від 04 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] відвідує Грушівський ДНЗ, і його постійно приводить у ДНЗ лише мама [PERSON] Батько дитини на батьківські збори жодного разу не з`являвся, успіхами дитини не цікавився(а.с.15). Згідно довідки про не отримання аліментів, виданої Тячівським районним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 13.10-42/1247 від 18 лютого 2019 року, [PERSON] не отримувала від [PERSON] аліменти (а.с.16). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08 квітня 2019 року вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 466135, 50 грн. (а.с.28). Згідно висновку органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 24 квітня 2019 року за №71 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Цим же висновком дано згоду на позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.29). V. Оцінка Суду. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. У поданій позовній заяві позивач зазначила, що відповідач з дитиною не спілкується, нею не піклується, тобто залишив її на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, а саме,акти обстеження житлово-побутових умов позивача, інформація з дошкільного закладу, висновок органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 24 квітня 2019 року за №71, безсумнівно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей і свідоме нехтування ним цими своїми обов`язками. Згідно ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідач не надав суду жодного доказу для спростування позовних вимог. А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, позов в частині позбавлення батьківських прав слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 31) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з сином та сама веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо збільшення розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1500 гривень, щомісячно, а в решті позову відмовити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача, щомісячно, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 червня 2019 року, і до його повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, та слід стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: partial