Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за ним права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS]. В позовній заяві вказав, що вказана квартира була надана у 1974 році на підставі ордеру його родині. Його дружині [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу «Маяк». За своє життя його дружина внесла перший пайовий внесок за квартиру, після чого вони спільно погашали суду на її будівництво та у 1986 році повністю сплатили пайовий внесок за квартиру у сумі 9005 крб. та його дружина як член кооперативу стала власником спірної квартири. 20.11.2011 року його дружина померла та позивач, як спадкоємець першої черги, 11.11.2011 року звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON], але постановою нотаріусу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки реєстраційне посвідчення не входить до переліку документів, які визнані правовстановлюючими документами. Відповідач [PERSON] є сином позивача та спадкоємцем першої черги по закону після смерті матері, але у встановлений законом строк до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, не звертався, на спадщину не претендує. Інших спадкоємців не має. Просив визнати за ним право власності на спірну квартиру після померлої дружини. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.(а.с.43). Представник позивача [PERSON], у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. (а.с. 62). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог. (а.с. 63). Представник відповідача ЖБК «Маяк», Павелко Ю.Л., надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. В письмових поясненнях вказав, що дійсно [PERSON] була членом кооперативу та отримала спірну квартиру. Внесок за спірну квартиру був сплачений повістю у 1986 році. [PERSON] перебувала в любі з [PERSON], вони разом проживали та вели спільне господарство.(а.с.66). Представник відповідача Маріупольської міської ради, Карацюба В.Л., у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог.(а.с.68). Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого Будинком одруження 06.02.1965 року, позивач перебував у шлюбі з [PERSON] з 1965 року ( а.с. 6). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 21.11.2011 року. (а.с.7). Згідно копії ордеру № 2123 від 27.05.1974 року, виданого виконавчим комітетом Жданівської міської ради, [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] на сім'ю із 4-х осіб. (а.с.10). Відповідач [PERSON] є сином позивача та померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, виданого Іллічівським РАГС м. Жданова Донецької області від 02.12.1965 року. (а.с. 21 ). Згідно копії довідки ЖБК «Маяк» від 13.06.2013 року, за вартість спірної квартири повністю сплачено пайовий внесок. (а.с.10). Згідно копії реєстраційного посвідчення, виданого Маріупольським Бюро технічної інвентаризації 28.05.1992 року, спірна квартира зареєстрована за дружиною позивача на підставі довідки ЖБК «Маяк».(а.с.11). Згідно копії технічного паспорта на квартиру від 18.03.1992 року, спірна квартира складається з чотирьох житлових кімнат, загальної площею квартири складає 74,1 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. (а.с.12-14). Згідно відомостей спадкової справи № 83/2013, спадкоємцем за законом, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори 11.11.2013 року є [PERSON], якому нотаріусом було роз'яснено зміст ст. ст. 60, 63 Сімейного кодексу України, щодо права на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. (а.с. 51-53). Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори б/н від 11.11.2013 року, позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру у зв'язу із тим, що ним подано реєстраційне посвідчення, яке не входить до переліку документів, які визнані правовстановлюючими документами та передбачені законодавством.(а.с.59). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 14878506 від 18.12.2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні. (а.с. 60). Відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність", введеного в дію 15 квітня 1991 року, який діяв на час реєстрації права власності на спірну квартиру та який втратив чинність з 20 червня 2007 року, та ч. 3 ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного кооперативу після повної сплати пайового внеску набуває права власності на квартиру. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у ч. 4 ст. 41 Конституції України, яка закріплює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Таким чином, позивач та його дружина фактично були власниками спірної квартири, яка належала їм на праві спільної сумісної власності згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року та ст. 60 Сімейного кодексу України від 10.01.202 року, а позивач є спадкоємцем за законом після померлої дружини, оскільки прийняв фактично спадщину, шляхом постійного проживання разом із померлою дружиною та подав заяву як спадкоємець до нотаріальної контори. Відповідач [PERSON], який також відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України як сир померлої є спадкоємцем першої черги, не заперечував проти прийняття спадщини його батьком - позивачем по справі. Разом з цим, відсутність державної реєстрації права власності на квартиру позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв'язку із вказаним, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати його право власності на ? частку вказаної вище квартири в судовому порядку, оскільки саме на цю частку майна в спільній сумісній власності подружжя мала право його дружина. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог судовий збір, а саме по 242,05 грн. (1452,3 грн. *1/2 / 3), з кожного. На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41 Конституції України, ч. 3 ст. 384, ст. ст. 16, 392, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року, ст. 60 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial