Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитом. Під час розгляду справи, змінив предмет позову та просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитом в грошовій формі. В позовній заяві зазначив, що 08.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладений договір кредиту за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 12 000 доларів США. Статтею 1 договору передбачено, що строк повернення кредиту до 07.08.2019 року, процентна ставка становить 13%. В забезпечення виконання кредитного договору 09.08.2006 року договору укладений договір поруки з [PERSON] за умовами якого остання в повному обсязі солідарно з позичальником відповідає за виконанням позичальником своїх обовязків. В наслідок невиконання [PERSON] своїх зобовязань, на стан 21.03.2016 року у нього існує заборгованість 23 510,48 доларів США, яка складається із: суми заборгованості за кредитом в розмірі 9 151,00 доларів США; суми заборгованості за відсотками в розмірі 8 520,65 доларів США; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 2 881,37 доларів США; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 2 957,47 доларів США. Просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи. Представник відповідача [PERSON] спрямувала письмову заяву та просила відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності враховуючи, що згідно з умовами договору, право вимоги у нього виникло в 2009 році. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. 08.08.2006 року між банком та відповідачем укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф060734П, згідно якого банк зобовязався надати кредит окремими траншами в межах максимального ліміту заборгованості 12 000 доларів США, зі сплатою 13 % процентів річних та комісій. Погашення кредиту здійснюється щомісяця до 10 числа з кінцевим терміном повернення 07.08.2019 року.(п.1.1.2) В забезпечення виконання кредитного договору 09.08.2006 року укладений договір поруки з [PERSON] за умовами якого остання в повному обсязі солідарно з позичальником відповідає за виконанням позичальником своїх обовязків. Договір діє до виконання сторонами своїх зобовязань (п. 4.2) Згідно п.1.1 додаткової угоди №1 від 26.11.2008 року, з 01.07.2008 року за кредитним договором збільшено процентну ставку до 14% річних. Пунктами 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 кредитного договору передбачений обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту та своєчасно сплачувати проценти. Згідно п.4.2. кредитного договору в разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за відкриття позичкового рахунку визначеного в п.3.3.14. цього Договору, строків сплати процентів, визначених п.2.4. цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1. 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. цього Договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. Сторонами погоджено в п. 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п. п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). З матеріалів справи, а саме з розрахунку вбачається, що з травня 2009 року позичальник не виконує свої зобовязання за договором. В звязку з порушенням відповідачем умов договору щодо щомісячної сплати до 10 числа(п.1.1.2) відсотків та інших платежів згідно погодженого сторонами графіка, зі спливом 60 днів після 10.05.2009 року, в силу умов договору строк повернення кредиту змінився на іншу дату, тобто на 60-й календарний день прострочки погашення кредиту, в зв'язку з чим вимоги позивача є вимогами про стягнення просроченої (а не дострокової) заборгованості за кредитним договором. У відповідача виник обовязок повернення кредитних коштів та сплати інших передбачених договором сум з 11.07.2009 року, однак ним такої умови договору не виконано, у зв'язку із чим з цієї дати банк дізнався про своє порушене право, проте з позовом звернувся тільки 17.07.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, відповідно до положень ст.261 ЦК України. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, щодо стягнення неустойки. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом тільки 17.07.2015 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності, відповідач подав до винесення судом рішення заяву про застосування позовної давності, судова колегія дійшла висновку, що в задоволенні позову щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом та пені за несвоєчасне погашення кредиту слід відмовити за пропуском такого строку. Разом з тим, зі змістом частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі не повернуто, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України №6-249цс15 від 02.12.2015року. Таким чином, розмір процентів підлягає стягненню в межах трьох років до дня звернення до суду, тобто за період з 17.07.2012 року, що становить 2482,05 доларів США, що в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на стан 25.03.2016 року який становить 26,25 грн. за один долар США, відповідає 65 153,81 грн. Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків зменшенню не підлягає, оскільки розрахунок позивачем зроблений в межах одного року. Стосовно вимоги до поручителя слід зазначити наступне. Згідно п.3.3.1. договору поруки, банк зобовязаний протягом одного робочого дня після дати невиконання позичальником забезпеченого порукою зобовязання направити поручителю письмову вимогу з визначеним обсягом виконаного та невиконаного позичальником відповідного зобовязання. Згідно ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Як зазначалось вище, строк повернення кредиту настав 11.07.2009 року, тоді як повідомлення поручителю спрямовано 03.06.2015 року, а до суду позивач звернувся з вимогою до поручителя 17.07.2015 року (а.с.23, 26) Таким чином, враховуючи наведене, є підстави вважати поруку [PERSON] припиненою.

Outcome: partial