Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що працювала на АТ «НДПІ «Механобрчормет» з 26.08.20154 р. по 06.08.2018 р., та звільнилась з посади завідувача групою технологічного відділу на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпПУ в звязку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору. Протягом 2015-2018 р.р. вона отримувала заробітну плату нерегулярно та не в повному обсязі, останній раз 02.11.2017 р. в сумі 1500 грн. Згідно відповіді Відділу примусових виконань рішень № 02138/10961 від 14.08.2018 р. з моменту прийняття до свого виконання (12.07.2018 р.) в межах виконавчих проваджень грошові кошти на її користь не стягнуті та на її рахунок не перераховувались, тобто остаточного розрахунку при звільненні та сум, що належать виплаті на її користь відповідач не здійснив. Відповідно до розрахункового листка за липень 2018 р., заборгованість по заробітній платі на кінець місяця становить 30740,11 грн., на виконання в ДВС перебувають матеріали про стягнення на її користь боргу по заробітній платі по лютий 2018 р. включно на суму 27268,56 грн., тобто заборгованість за період з березня по липень 2018 р. нею не стягувалась. Виходячи з зазначеного, сума заборгованості за вказаний період становить 3471,55 грн. Тому просить суд стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 3471 грн. 55 коп., інфляційну складову в сумі 5314 грн. 22 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7350,00 грн. виходячи із середньоденного заробітку в сумі 262,50 грн. та тривалості затримки розрахунку при звільненні 28 календарних дні. Ухвалою суду від 05 вересня 2018 р. прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 05 вересня 2018 р. за клопотанням позивача зобовязано Акціонерне товариство «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет», надати суду копію розрахункового листа за серпень 2018 року, довідку про суму заборгованості по заробітній платі та довідку про середньоденну заробітну плату [PERSON]. Відповідачу направлено рекомендованим поштовим відправленням на виконання ухвали суду від 05.09.2018 року, які АТ «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» не отримані, поштове повідомлення повернуто за минуванням строку зберігання. Оскільки відповідач на виконання положень частин 5,7\~статті 279\~ЦПК України,проти розгляду справи в такому порядку заперечень суду не направив, ухвала суду чинна, відзив на позовну заяву відповідач суду також не надав, тому суд розглядає позовну заяву за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не надав суду належних доказів на підтвердження причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] з 26 серпня 2014 р. працювала в Акціонерному товаристві «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет», на посаді інженера ІІІ та ІІ категорії Технологічного відділу та завідувача групою в технологічному відділі, звільнена 06 серпня 2018 р. за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпПУ у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю (а.с.8 копія трудової книжки, а.с. 9 копія наказу). Положеннями статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір ? це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою. Згідно частини 3 статті 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Так, рішенням комісії з трудових спорів Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» від 12 грудня 2017 року, задоволено вимоги [PERSON], викладені в заяві від 06.11.2017 р. та стягнуто на її користь заборгованість з заробітної плати в сумі 19032,27 грн. (а.с. 15 копія посвідчення). На виконання зазначеного посвідчення [PERSON] подано заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного рішення (а.с. 16 копія заяви). Рішенням комісії з трудових спорів Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» від 19 березня 2018 року, задоволено вимоги [PERSON], викладені в заяві від 02.03.2018 р. та стягнуто на її користь заборгованість з заробітної плати в сумі 8236,29 грн. (а.с. 17 копія посвідчення). На виконання зазначеного посвідчення [PERSON] подано заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного рішення (а.с. 18 копія заяви). Державним виконавцем відкрито виконавче провадження на виконання зазначених посвідчень комісії з трудових спорів Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» (а.с. 19-22). За повідомленням Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 14.08.2018 р. № 02133/100961, з моменту прийняття до свого виконання 912.07.2018 р.) в межах виконавчих проваджень: ВП № 56085225 та ВП № 55377041 грошові кошти на користь стягувача [PERSON] не стягнені, згідно даних АСВП та матеріалів зведеного виконавчого провадження за вказаними вище виконавчими провадженнями грошові кошти на користь стягувача з моменту відкриття виконавчих проваджень не перераховувались (а.с. 23). Згідно розрахункового листка [PERSON] за липень 2018 р., борг за підприємством на кінець місяця становить 30740,11 грн. (а.с. 32). Відповідно до посвідчень на примусове виконання рішень комісії з трудових спорів, сума заборгованості, стягнута [PERSON], становить 27268, 56 грн. Таким чином, виходячи з розрахунку 30740,11 грн. 27268,11 грн., сума заборгованості по заробітній платі, яка не заявлялася до стягнення, становить 3471,55 грн. Ухвалою суду від 05 вересня 2018 року відповідача зобовязано було надати суду копію розрахункового листа за серпень 2018 року, довідку про суму заборгованості по заробітній платі та довідку про середньоденну заробітну плату [PERSON], однак вказане судове рішення залишилось без виконання, тому суд розглядає вимоги на підставі доказів, наявних у справі. Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Оскільки звільнення [PERSON] відбулося 06 серпня 2018 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за червень 2018 року та липень 2018 року. Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 365/470/17, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, згідно пунктом 8 розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до розрахункового листка за червень 2018 р., позивач відпрацювала 1 день та їй нараховано заробітну плату в сумі 275,00 грн. (а.с. 32). В липні 2018 року вона відпрацювала 1 день та їй нараховано заробітну плату в сумі 250,00 грн. (а.с. 32). Таким чином, виходячи з розрахунку (250 грн. +275 грн. ) / (1 день +1 день), середньоденний заробіток позивача складає 262 грн. 50 коп. Період затримки розрахунку при звільненні складає з 07.08.2018 р. (наступний за днем звільнення) по 03.09.2018 р. (згідно тексту заявлених вимог) та становить 18 робочих днів. Середньомісячний заробіток позивача виходячи з викладеного складає 262,50 грн. * 18 днів = 4725,00 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 даного Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: ... заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до пункту третього постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 "Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: … заробітна плата (грошове забезпечення). У Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу викладено наступний правовий висновок: в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався (пункт 1 резолютивної частини рішення). Так, згідно наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, сума компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати за роботу: складає 5314,22 гривень. Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, суду не надав, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Крім того, на виконання вимог ч. 2 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial