Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду м. Києва з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2015 р. по 31.08.2017 р. у сумі 4780 грн. 09 коп. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що відповідачі проживають та зареєстровані у [ADDRESS]. Позивач забезпечує надання відповідачам послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, однак відповідачі не сплачують кошти за ці послуги у зв'язку з чим мають борг. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались. Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідачі проживають та зареєстровані у неприватизованій квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 05.08.2017 року, виданою Дарницьким районним сервісним центром по роботі зі споживачами. (а.с. 9). З розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 (а.с. 7-8) вбачається, що будинок по [ADDRESS] закріплений на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва», яке надає для вказаного будинку послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний щомісячно своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За період проживання у вказаній квартирі, відповідачам надавались всі комунальні послуги, вони щомісяця отримували розрахунки на оплату квартирної плати та комунальних послуг із зазначенням суми боргу, однак платежі не здійснювали тривалий час, в наслідок чого заборгованість за період з 01.05.2015 року по 31.01.2017 року становить 4780 грн. 09 коп. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, та і від будь-кого з них окремо. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Враховуючи викладене, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 600 грн. в рівних частках з кожного (а.с. 5,6).

Outcome: partial