Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у спілкуванні з онуком [PERSON], [INFO]. Визначити позивачу порядок спілкування з внуком [PERSON], [INFO], встановивши наступний графік побачень: -у першу та третю суботу кожного місяця з 10 год. 00хв. до 18 год. 00 хв., без присутності маетрі [PERSON]; - щорічно під час весняних, літніх, осінніх, зимових канікул кожні перші п'ять днів канікул, без присутності матері [PERSON]. Мотивуючи вимоги тим, що у її сина [PERSON] та відповідача [PERSON] [INFO] народився [PERSON]. Отже, [PERSON], [INFO] являється онуком позивача [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду від 26 січня 2015 року шлюб між сином позивача та відповідачем розірвано. Внук залишився проживати з матір'ю [PERSON] - відповідачем по справі. З цього часу позивач не має можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком. Згідно розпорядження Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації визначено спосіб участі батька дитини - [PERSON] у вихованні [PERSON], [INFO] а саме: три дні на тиждень за домовленістю з матір'ю [PERSON] Позивач намагається налагодити зв'язок з онуком, брати участь у його вихованні, утриманні, розвитку здібностей, але відповідач створює перешкоди у їх спілкуванні, чим порушує права позивача та суперечить інтересам дитини, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. (а.с. 15). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2018 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON]. (а.с.38-40). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (а.с.38-40). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала частково. З урахуванням думки відповідача, вважала за можливе визначити наступний графік побачень з онуком [PERSON], а саме: кожну першу суботу місяця з 10:00 годин до 18:00 годин без присутності матері дитини - [PERSON]. Щорічно під час зимових, весняних, осінніх канікул - кожні перші три дні канікул без присутності матері дитини - [PERSON]. Щорічно під час літніх канікул - кожні перші п'ять днів канікул без присутності матері дитини - [PERSON]. Додатково пояснила, що після її звернення з даним позовом до суду відповідач не чинить їй перешкод у спілкуванні з онуком [PERSON]. Представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням пояснень позивача та виходячи із підстав якими вони обґрунтовуються. Відповідач у судовому засіданні, позов визнала частково. Пояснила, що вона не проти спілкування позивача з онуком, але запропонований у позовній заяві графік побачень, обмежує її у часі спілкування та вихованні сина [PERSON], [INFO] з огляду на наявність відповідного розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації. Просить внести зміни в графік запропонований позивачем, а саме визначити [PERSON] порядок спілкування з онуком [PERSON], [INFO]: кожну першу суботу місяця з 10:00 годин до 18:00 годин без її присутності. Щорічно під час зимових, весняних, осінніх канікул - кожні перші три дні канікул без її присутності. Щорічно під час літніх канікул - кожні перші п'ять днів канікул без її присутності. Щодо позовної вимоги про усунення нею перешкод у спілкуванні з [PERSON], [INFO], то відповідач пояснила, що жодних перешкод у спілкуванні сина з бабою вона не чинила та чинить. Вважала вимоги позивача в цій частині не доведеними та необгрунтованими, а тому просила відмовити у задоволенні в цій частині. У судовому засіданні відповідач заперечувала у задоволенні позовних вимог. Мотивуючи тим, що Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], а у разі задоволення позивних вимог [PERSON], часу на спілкування відповідача з сином залишається недостатньо, оскільки є ще баба та дід зі сторони матері, які також бажають брати участь у вихованні та спілкуванні з внуком [PERSON], [INFO]. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовільнити з підстав якими обґрунтовується позовна заява. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив ухвалити рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, третьої особи та його представника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є бабою [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження [PERSON], виданого 17 травня 1984 року Дарницьким відділом РАЦС та свідоцтвом про народження [PERSON], виданого 08 червня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 5, 6). Згідно із витягом з розпорядження № 658 від 22 грудня 2015 року, визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], у формі спілкування з малолітнім сином три дні на тиждень за домовленістю з [PERSON] Перші півроку спілкування батька з сином у присутності матері дитини (а.с.10, 54). Статтею 257 Сімейного кодексу України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, згідно вимог закону батьки мають переважне право при визначенні порядку та способу виховання дитини. Згідно вимог закону баба чи дід також мають право брати участь у вихованні дитини, перешкоди чинитися батьками не можуть. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції , держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід'ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. В силу ч. 2 ст.16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація батьками свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини та її спілкуванні із рідною бабою. Як встановлено під час судового розгляду та не заперечується сторонами позивач проживає за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] Актом обстеження умов проживання складеного спеціалістами Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 25.05.2016 року та 27.06. 2018 року встановлено, що за місцем проживання баби за адресою: [ADDRESS] житлово-побутові умови проживання [PERSON] створено належним чином для спілкування та участі у вихованні малолітнього внука [PERSON], [INFO]. Положеннями ч. 1 ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Суд вважає, що порядок спілкування баби з внуком [PERSON], [INFO], запропонований позивачем при зверненні з позовом до суду призведе до порушення прав відповідача по справі, як матері дитини, яка має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, з огляду на наявність розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.12.2015 року № 658, яким встановлено графік побачень та спілкування дитини [PERSON] з батьком - [PERSON] Сприяючи під час судового розгляду сторонам у справі врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, судом з урахуванням думки сторін встановлено, що ні позивач ні відповідач не заперечують проти спілкування баби [PERSON] із онуком [PERSON], [INFO] кожну першу суботу місяця з 10:00 годин до 18:00 годин без присутності матері дитини - [PERSON]. Щорічно під час зимових, весняних, осінніх канікул - кожні перші три дні канікул без присутності матері дитини - [PERSON]. Щорічно під час літніх канікул - кожні перші п'ять днів канікул без присутності матері дитини - [PERSON]. А тому, з рахуванням досягнення угоди між сторонами щодо даного графіку спілкування позивачем із онуком, діючи в першу чергу в інтересах малолітньої дитини і реалізації нею особистих немайнових прав, суд вважає за доцільне встановить саме такий графік спілкування позивача із онуком. Згідно із ст. 12, ч. 1 ст.80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, допустимості, достатності, достовірності доказів. Позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин того, що відповідачем чиняться їй перешкоди у спілкуванні із онуком [PERSON], [INFO]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] не повідомили суду, які перешкоди здійснює відповідач щодо спілкування позивача з онуком, та чи здійснює вона їх взагалі. А тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні із онуком. З огляду на викладене, приймаючи до уваги вік дитини, особливості його розвитку та відпочинку, суд вважає за доцільне визначити способи участі у спілкуванні та вихованні [PERSON], [INFO] із бабою - [PERSON], наступним чином: першу суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., без присутності матері дитини - [PERSON]; щорічно під час зимових, весняних, осінніх канікул - кожні перші три дні канікул без присутності матері дитини - [PERSON]; щорічно під час літніх канікул - кожні перші п'ять днів канікул без присутності матері дитини - [PERSON]. У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнього судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial