Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, позивач та відповідач є батьками дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними було розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 26.08.2011 року у справі №2- 975/11. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Позивачка вказує, що не досягла згоди з відповідачем з приводу матеріального утримання та виховання спільних дітей. Відповідач життям та здоров`ям синів не цікавиться, ніякої участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми, а вони в свою чергу не проявляють до нього жодних почуттів. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку батька. Відповідач ніяким чином не піклується про власних дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Фактично створились умови, які шкодять інтересам дитини. Така ситуація має місце багато років поспіль. У зв`язку з цим, позивачка звернулася до суду із позовними вимогами про стягненняз відповідача аліментів на утримання дітей, які визначає в розмірі по 2500 грн на кожну дитину щомісяця та позбавлення відповідача батьківських прав. Позивачка [PERSON] та представник позивачки адвокат Продан О.В. належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та проведення судового засідання у їхню з позивачкою відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Представник третьої особи служби у справах дітей Виноградівської РДА в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав підтримує повністю. У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що з 25.05.2002 року позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у сторін народилося двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 26.08.2011 року у справі №2- 975/11. Сторони не досягли згоди щодо утримання неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що відповідач є працездатною, фізично здоровою людиною, а тому суд вважає, що він як батько зобов`язаний брати участь в утриманні синів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: partial