Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання їхньої малолітньої доньки - [PERSON], на підставі рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 серпня 2010 року, з 350 гривень 00 копійок до 600 гривень 00 копійок на місяць, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня її звернення із цим позовом до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилалась на те, що її матеріальне становище значно погіршилось з огляду на те, що дитина хворіє, постійно перебуває під наглядом лікарів, проходить курси лікування та потребує систематичного обстеження щопівроку. У судове засідання позивачка не з'явилась, про дату та час розгляду повідомлялась своєчасно та належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Як убачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 30 вересня 2015 року [PERSON] не значиться зареєстрованим на території Харківської області (а. с. 15). Разом з тим, у телефонному режимі за номером, наданим позивачкою, відповідач був повідомлений про наявність та суть цивільної справи (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, доказів в обґрунтування будь-яких заперечень та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд за згодою позивачки вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення по справі. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, 04 листопада 2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, актовий запис № 08 (а. с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданий міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1062 (а. с. 9). На підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 серпня 2010 року у справі № 2-2096/2010 рік, з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання їхньої малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 350 гривень 00 копійок, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а. с. 4). Позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 5 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківській області, про що було зроблено актовий запис за № 15 (а. с. 10). За відомостями, наданими виконавчим комітетом Печенізької сільської ради Харківської області у довідці № 2281 від 15 жовтня 2015 року, дитина проживає разом з позивачкою (а. с. 20). Відповідно до консультаційних висновків дитячих лікарів № 2617 від 15 жовтня 2014 року (а.с. 6), від 5 лютого 2015 року (а.с. 7), № 1901 від 31 серпня 2015 року (а.с. 8), малолітній [PERSON] поставлений діагноз обструктивний пієлонефрит та призначено курс лікування з обов'язковим дієтичним харчуванням, обстеження дитини спеціалістом-дитячим нефрологом щопівроку. Дослідивши письмові матеріали та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду, зокрема, за позовом одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як убачається з матеріалів справи, малолітня [PERSON] хворіє на пієлонефрит та потребує постійного нагляду лікарів, періодичних курсів лікування, систематичної здачі аналізів, дієтичного харчування, що беззаперечно вимагає від позивачки додаткових витрат та зусиль для організації побуту родини, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про погіршення її матеріального становища, що може негативно вплинути на якість утримання [PERSON] та відповідно є підставою для збільшення розміру аліментів. При визначенні нового розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач заперечень проти позову, будь-яких доказів, які б могли бути підставою для відмови у позові, відомостей про його матеріальне становище, стан здоров'я, наявність інших утриманців, суду не надав. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У твердій грошовій сумі передбачена можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину від якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, що передбачено частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду, та визначення їх у твердій грошовій сумі. Разом з тим, позовні вимоги в частині встановлення мінімального розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі з індексацією, на рівні не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Виходячи з системного аналізу частини 2 статті 182 та статті 184 Сімейного кодексу України, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі виключає можливість визначення їхнього мінімального розміру на рівні 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Захист майнових прав дитини при визначенні розміру аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі гарантований проведенням індексації відповідно до закону. З іншого боку, якщо розмір аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, буде меншим від мінімального розміру, передбаченого частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 6 листопада 2013 року у справі за № 6-113цс13, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини 2 статті 184 Сімейного кодексу України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 Цивільного процесуального кодексу України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Крім того, суд відмовляє у задоволенні позову у частині визначення моменту, з якого позивачка просила стягувати аліменти у зміненому розмірі, а саме з моменту її звернення до суду з відповідним позовом, та одночасно роз'яснює, що відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню не від дня звернення позивачки до суду, а від дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Суд також вважає за необхідне відкликати виконавчий лист № 2-2096/2010, виданий на підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 10 серпня 2010 року у справі № 2-2096/2010 рік. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial