Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 30.04.2011 року в розмірі 28567.97 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.04.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві про надання кредиту. Відповідно до п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 «Умов та Правил надання банківських послуг». [PERSON] зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором та «Умовами та правилами надання банківських послуг», а у разі порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.05.2018 року складає 28567,97 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, і судові витрати по справі. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 30.04.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві про надання кредиту. Відповідно до п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 «Умов та Правил надання банківських послуг». [PERSON] зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором та «Умовами та правилами надання банківських послуг», а у разі порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.05.2018 року складає 28567.97 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, яка складається з: - заборгованість за кредитом 3125,99 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 20407,08 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 3198,33 грн.; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 1336,57 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, відповідно до умов договору. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Враховуючи, що відповідач заборгованість по кредиту не сплачує, що підтверджується відповідними документами, до суду він не з'явився, заперечень на позов не надав, іншого не довів, суд вважає вимоги позивача правомірними і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, які є видами неустойки, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 30.04.2011 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору сторонами також передбачена сплата штрафів: фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Отже, у даному випадку з урахуванням всіх вищенаведених положень, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача лише пені за прострочене зобов'язання. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка і дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позивачем вимог, та стягненню підлягають: - заборгованість за кредитом 3125,99 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 20407,08 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 3198,33 грн.; Тобто всього стягненню з відповідача підлягає сума 26731,40 грн. Стосовно відшкодування з відповідача на користь позивача судових витрат суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1762:100х 93,6%=1649,23 грн.

Outcome: partial