Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між відкритим акціонерним товариством [PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ [PERSON] Аваль (далі - позивач), та [PERSON] (далі - відповідач) укладено кредитний договір №014/9408/74/69534 від 21.03.2008 року, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит для споживчих потреб у сумі 64000,00 доларів США строком на 240 місяців з 21.03.2008 року по 21.03.2028 рік. Процентна ставка за користування кредитом становить 13% річних. Погашення кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтет них платежів в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. В період дії кредитного договору між сторонами були укладені додаткові договори якими сторони вносили зміни до його умов. Визначений розмір кредиту було надано відповідачу в повному обсязі. Отже позивачем зобов'язання за договором виконані належним чином. Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов'язань за вказаним вище договором не виконав, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1573307,24 грн. та понесені судові витрати в розмірі 3654,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову, в наданих запереченнях зазначив, що розрахунок заборгованості за кредитним договором долучений до матеріалів справи представником позивача є необґрунтованим та таким, що не містить детального розприділення заборгованості, а саме неможливо встановити, як розраховувалась сума несплачених відсотків за користування кредитом, сума пені, крім того не зазначено з якого моменту почалось прострочення. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановлениминаступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 21.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» та відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до умов якого останньому було надано кошти в розмірі 64000,00 доларів США на споживчі цілі, а саме на придбання обєкту нерухомості. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з меморіального валютного ордеру №0L564081 від 21.03.2008 року позивач передав, а відповідач отримав кошти передбачені договором в розмірі 64000,00 грн. в повному обсязі. Відповідно до п.1.2.1 кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом 13,00% річних. У відповідності до п.2.1 кредитного договору позивач надає відповідачу кредит, а відповідач зобовязується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обовязки, визначені цим договором. Згідно п.7.1 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтет ними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Відповідно до п.7.2 позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтет ними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п.1.3.3 цього договору. Якщо дата сплати зазначена в п.1.3.3 договору, не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті визначеній п.1.3.3 договору. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторонами справи було укладено додаткову угоду від 10.04.2009 року між ВАТ [PERSON] Аваль та відповідачем укладено додаткову угоду №96-05/13/657до кредитного договору від 21.03.2008 року №014/9408/74/69534, якою на період з 10.04.2009 року до 10.04.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. Протягом строку кредитних канікул сукупна заборгованість позичальника по сплаті процентів за кредитом відповідно до умов кредитного договору становить 8436,00 доларів США 00 центів. Так, 23.03.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №96-05/13/967 до кредитного договору від 21.03.2008 року №014/9408/74/69534, відповідно до умов якої строк кредиту збільшено на 120 місяців, встановлено кінцевий термін повернення кредиту - до 21.03.2028 року. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, в звязку з чим допустив заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно п.16.3 кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від прострочення до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного після дати, коли відповідне грошове зобовязання мало бути виконаним , і по день виконання позичальником простроченого зобовязання включно. Сплата пені здійснюється в порядку та строки, передбачені для здійснення ануїтетних платежів за кредитом або в будь-який інший день за згодою або на вимогу кредитора. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання прострочення грошового зобовязання. З наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 24.02.2015 року складає в сумі 55611,15 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 1573307,24 грн. з якої: 47521,58 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 1344 443,46 грн. заборгованість по кредиту; 148,12 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 4190,50 грн.; 3689,83 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на дату розрахунку складає 104\~389,78 грн. заборгованість за відсотками; 3639,05 дол. США - прострочена заборгованість по відсоткам, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на дату розрахунку складає 102\~953, 16 грн.; 4399,74 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на дату розрахунку складає 124\~474,00 грн. Згідно з п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" згідно з частиною першою статті 192 ЦК ( 435-15 ) законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Зважаючи на викладене вище, судом було здійснено розрахунки з переведенням іноземної валюти в гривневий еквівалент за курсом, установленим НБУ на день ухвалення рішення, тобто станом на 22.05.2015 року. Відповідно до ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову. З матеріалів справи слідує, що 17.01.2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу за вх. №114-0-0-00/15-1488-0 про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до п.9.1 у разі виконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом ( втому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору. Частиною ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: partial