Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Садгірського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 09.02.2001 по 05.05.2015 року та від цього шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час їхнього подружнього життя 20.07.2011 року відповідачу його батько подарував земельну ділянку № 66 площею 0,0534 га, кадастровий номер 7310136900:48:002:0463, що розташована в м. Чернівцях по вул. В.Василевської в садівничому товаристві «Ягідка». Перебуваючи у шлюбі сторони спільно вирішили розпочати будівництво житлового будинку на вказаній ділянці, оскільки їх сімя складалась із чотирьох осіб, а в той час вони винаймали квартиру, тому була потреба у власному житлі. Будівництво велось без дозвільних документів з літа 2010 року, а тому є самочинним в розуміння ст. 376 ЦК України. Вказує, що частина коштів на будівництво надавалась позивачкою, оскільки вона є фізичною особою-підприємцем і мала хороший дохід. Однак, не маючи всіх коштів на будівництво будинку, позивач та відповідач звернулись по фінансову допомогу до батьків [PERSON], а тому в липні 2011 року, вдома по Руській, 285-В, кв. 35 в м. Чернівцях останні надали їм для цієї мети 10 000 (десять тисяч) доларів США, а через рік ще додатково 60 000 (шістдесят тисяч) гривень. Вказані кошти були передані особисто в руки відповідача [PERSON], який ними й розпоряджався. Зазначила, що будівництвом будинку займався відповідач, його батько, позивачка та бригада будівельників, яких наймав [PERSON] З літа 2010 року по кінець 2014 року подружжям збудовано два поверхи будинку із половиною мансарди літ. А та літню кухню літ. Б. Відсоток готовності становить 39 %, рік побудови вказаний в технічному паспорті в характеристиці будинку, господарських будівель та споруд 2012, тобто під час перебування позивачки із відповідачем в шлюбі. З часу розірвання шлюбу двоє дітей зареєстровані та проживають разом із позивачкою, знаходяться на її утриманні. В досудовому порядку позивачка вирішити питання з відповідачем щодо поділу спільного незавершеного будинку не в змозі, а тому звернулась до суду з позовом про поділ будівельних матеріалів, використаних в його будівництві, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів використаних в процесі будівництва садового будинку літ. А та літньої кухні літ. Б, вартістю 242 000 грн., які розташовані на земельній ділянці № 66 площею 0,0534 га, кадастровий номер 7310136900:48:002:0463, що розташована в м. Чернівцях по вул. В.Василевської в садівничому товаристві «Ягідка» та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що будівництво велось тільки відповідачем та його батьком [PERSON] Будівництво було здійснене ще до шлюбу із позивачкою. Коштів на нього ні позивачка, ні її сімя не надавала, а тому просили в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.04.2015 року, яке 05.05.2015 року набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. При цьому, даним судовим рішенням встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.02.2001 року та від цього шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що відповідно договору дарування земельної ділянки від 20.07.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1224, [PERSON] подарував земельну ділянку № 66 площею 0,0534 га, кадастровий номер 7310136900:48:002:0463, що розташована в м. Чернівці по вул. В.Василевської в садівничому товаристві «Ягідка», відповідачу [PERSON] Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 127610 від 03.04.2012 року виданого [PERSON] на підставі договору дарування від 20.07.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1224, він є власником земельної ділянки площею 0,0534 га, яка розташована в м. Чернівці вул. В.Василевської сад. тов. «Ягідка» діл. №66, цільове призначення для індивідуального садівництва. Проте, судом встановлено, що з договору дарування від 20.07.2011 року не вбачається, що на земельній ділянці, яка була подарована відповідачу, знаходилось будь-яке нерухоме майно, в тому числі спірний незавершений будинок та літня кухня. Це спростовує доводи відповідача про наявність цієї нерухомості ще до дати дарування йому ділянки. Доводи відповідача в цій частині також спростовуються тим, що згідно даних технічного паспорту на садовий (дачний) будинок по вул. В. Василевської діл. №66 його будівництво розпочалось 2012 року. Вказана обставина відповідачем належними доказами спростована не була. Крім того, питання дати побудови незавершеного садового будинку було поставлено на вирішення судової будівельно-технічної експертизи, призначеної за клопотанням представника відповідача. Проте, згідно висновку експерта № 179, вбачається, що експерту не надається можливим визначити точну або найбільш вірогідну дату проведення вказаних робіт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він допомагав на будівництві класти плитку в 2014 році, коштів за роботу не брав, не є професійним будівельником. Із [PERSON] бачився декілька раз на ділянці під час спільного сімейного відпочинку. Зазначив, що йому невідомо за чиї кошти здійснювалось будівництво. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є головою садівничого товариства «Ягідка», та є сусідкою ділянки № 66. Бачила, що будівництво [PERSON] велось постійно ще значно раніше 2011 року. Стверджувала, що на цій ділянці давно був розташований будинок. Однак, вона не знає чи є технічні документи і чи видавались на імя [PERSON] дозвіл на будівництво. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що будівництво велось [PERSON] в період 2011 2013 років. Дружину [PERSON] позивачку, він на будівництві не бачив. За чиї кошти велось будівництво йому не відомо, вважає, що, напевно, за кошти батька відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що ніхто крім нього будівництво не вів, тільки ним вкладались кошти, а позивачка нічим не допомагала. Більше того, будівництво вів ще з 1990-х років. Проте, інвентарної справи на побудований за його словами будинок і відповідного дозволу, в нього не має. З викладених показань свідків слідує, що вони жодним чином не підтверджують факту завершення цього будівництва до 2011 року, як і того, що воно здійснювалось за особисті кошти відповідача чи його батька. Свідчення [PERSON], [PERSON] підтверджують факт будівництва ще в 2014 році, тобто під час перебування сторін у шлюбі і перебування ділянки у особистій приватній власності відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на час дарування ділянки на ній знаходились бетонні плити як рухоме майно. Оскільки її донька перебувала у шлюбі із відповідачем, вони були однією сімєю і потребували окремого житла, вона та її чоловік [PERSON] прийняли рішення допомогти фінансово в будівництві нового будинку (житла). Була домовленість із відповідачем, що йому батько дарує ділянку, а сторона позивачки дає кошти на будівництво на ній житла. Саме тому в липні 2011 року, вдома в свідка по Руській, 285-В, кв. 35 в м. Чернівцях було виділено подружжю для цієї мети 10 000 (десять тисяч) доларів США, а через рік ще додатково 60 000 (шістдесят тисяч) гривень. Вказані кошти були передані особисто в руки відповідача [PERSON], який ними й розпоряджався. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 346 від 18.02.2016 року виданої МКБТІ, вбачається, що відсоток готовності незавершеного будівництвом садового будинку на земельній ділянці № 66 в садовому товаристві «Ягідка» в м. Чернівцях складає 39 %, будівництво ведеться без дозвільних документів. Згідно висновку № 179 судового експерта [PERSON] складеного 28.02.-30.06.2017 року, вбачається, що опосередкована вартість будівельних матеріалів виробів та конструкцій, що були використані в процесі незавершеного будівництва садового будинку на земельній ділянці № 66 площею 0,0534 га, кадастровий номер 7310136900:48:002:0463, що розташована в м. Чернівці по вул. В.Василевської в садівничому товаристві «Ягідка», станом на час проведення експертизи становить 276421,93 грн. Тобто, вартість 1/2 частки будівельних матеріалів, використаних в будівництві садового будинку, які належать позивачці становить 138210 грн. 97 коп. В той же час, суд зазначає, що предметом судової будівельно-технічної експертизи № 179 не були будівельні матеріали, використані в будівництві літньої кухні літ. Б, які є предметом спору. За таких обставин, суд бере до уваги висновок оцінювача [PERSON] № 38/11 від 03.11.2017 року, який відповідачем не спростовано, клопотання про призначення додаткової експертизи не заявлено. Згідно цього висновку ринкова вартість будівельних матеріалів використаних для незавершеної будівництвом літньої кухні літ. Б, що розташована на земельній ділянці № 66 , кадастровий номер 7310136900:48:002:0463, в садівничому товаристві «Ягідка», по вул. В.Василевської в м. Чернівці станом на 03.11.2017 року складає 162370 грн. Отже, вартість 1/2 частки, яка належить позивачці 81185 грн. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині визнання за нею право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва садового будинку літ. А та літньої кухні літ. Б, вартістю 219395 грн. 97 коп., які розташовані на земельній ділянці № 66 площею 0,0534 га, кадастровий номер 7310136900:48:002:0463, що розташована в м. Чернівцях по вул. В.Василевської в садівничому товаристві «Ягідка». Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судового збору.

Outcome: partial