Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У відповідності до позовної заяви позивач працював з 19.11.2010 р. на посаді електромонтера Ярмолинецького ХПП (Наказ №76-к від 26.11.2010 р.) Позивачу не було виплачено зарплату з січня 2012 р. по квітень 2012 р. в сумі 9 800 грн., також позивач в позові просить стягнути середній заробіток за час затримки зарплати в сумі 2000 грн. Позивач подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить також провести розрахунок заборгованості по заробітній платі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі на проведення розгляду справи за відсутності відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з трудової книжки позивача, [PERSON] наказом №76к від 26.11.2010 р. був прийнятий з 19.11.2010 р. на роботу в ТзОВ «Хмельницькхлібопродукт» електромонтером 4-го розряду Ярмолинецького ХПП. Довідки про заробітну плату та середній заробіток, незважаючи на вимоги суду надані не були. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України вбачається відсутність виплат заробітної плати позивачу з січня по квітень 2012 р. Заробітна плата позивача за травень 2012 р. склала 2388,99 грн., за червень - 2198,40 грн., за липень - 1983,38 грн., за серпень - 1888,07 грн., за вересень - 1622,40 грн., за жовтень - 2251,08 грн., за листопад - 3090,68 грн., за грудень - 2077,69 грн. Доказів зворотнього суду надано не було. Згідно із ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно із п.21 вказаної Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100. Згідно із п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, з ТзОВ «Хмельницькхлібопродукт» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі з січня по квітень 2012 р. в сумі 4 313 грн. (січень 2012 р. - березень 2012 р. мінімальна заробітна плата становить 1 073 грн., квітень 2012 р. мінімальна заробітна плата становить 1 094 грн.) без вирахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Згідно із записом в трудовій книжці, позивача було звільнено 03.03.2014 року, для обрахунку середнього заробітку береться заробітна плата за січень - лютий 2014 року. За останні два місяці роботи середньоденна заробітна плата позивача становить: 88,27 грн. (1886,02 грн. + 1733,00 грн.) : 41 (січень 21 день; лютий 20 днів) = 88,27 грн. Фактична кількість робочих днів у період затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення становить - 60 роб. днів. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з наступного дня після його звільнення з 04.03.2014 року по день винесення рішення 02.06.2014 року, становить - 5 296,20 грн., а саме: березень 2014 р. - 19 роб. днів + квітень 2014 р. - 21 роб. день + травень 2014 р. - 19 роб. днів + червень -1 роб.день = 60 роб. днів; 60 роб. днів * 88,27 грн. (с.з.п. за 1 роб. день) = 5 296,20 грн. Згідно із ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: partial