Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до абрамова О.Б. про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 38405,28 гривень.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є споживачем природного газу, постачання якого здійснює ПАТ «Київгаз», відповідно до Договору про надання послуг з газопостачання №15775220630401 від 08.07.2003 року. Станом на день подання позову відповідач має заборгованість у сумі 38 405,28 грн, яка нараховувалась згідно норм споживання газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996 р., з урахуванням кількості мешканців приміщення та встановленого газового обладнання з кожного мешканця щомісяця. Позивач зазначає, що на адресу боржника неодноразово направлялися претензії про наявність заборгованості за спожитий газ та необхідність її погашення, однак вони залишились без належного реагування. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав заявлені вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити. посилаючись на наявність у відповідача заборгованості з оплати за спожитий газ. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ним періодично здійснювались оплати, однак про них не зазначено в розрахунку заборгованості. Крім того, відповідач заявив про застосування судом положень ст.267 ЦК України в зв»язку з пропуском позивачем строків звернення до суду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2003 року між ПАТ «Київгаз» та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з газопостачання №15775220630401, відповідно до умов п.1.1 якого постачальник зобов'язується безперервно постачати природний газ та забезпечити технічне обслуговування газопроводів, газових приладів та пристроїв споживача, дворових газопроводів приватних будинків, вказаних в додатку №1. Споживач зобов'язується оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими згідно із законодавством цінами в терміни передбачені цим договором. Відповідно до п. 5.3 Договору споживач зобов'язується своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Згідно з ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтею ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що газопостачання належить до комунальних послуг. Згідно із п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання природного газу. Пунктом 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вносяться не пізніше 10-го числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, і це підтверджується розрахунком заборгованості за надані послуги, відповідач порушив умови Договору про надання послуг з газопостачання №15775220630401 та не вносив регулярно плату за користування газом, у зв'язку з чим з грудня 2007 року по лютий 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 38 405,28 гривень. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що до розрахунку заборгованості позивачем не включені суми, які сплачувались ним в цей період, що норми споживання газу є завищеними, оскільки в порушення вимог ст. 81 ЦПК України відповідач не довів зазначені обставини будь-якими доказами, хоча судом сторонам було роз»яснино їх обов»язок щодо доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також право на подання доказів. Розрахунок заборгованості, проведений позивачем, не спростований відповідачем в ході розгляду справи. В ході судового розгляду відповідач заявив про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 30.09.2015 року в справі №6-780цс15, за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до положень ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Київгаз» звернулося до суду з позовом до відповідача 14 листопада 2014 року, пред»явивши вимоги про стягнення заборгованості за спожитий газ за період з грудня 2007 року до лютого 2013 року. Враховуючи положення ст.257 ЦК України та заяву відповідача про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості, яка виникла з 14.11.2011 р. і до моменту звернення до суду в розмірі 4293,46 гривень. До іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне застосувати положення ст.267 ЦК України та відмовити у їх задоволенні в зв»язку з пропуском позивачем строків звернення до суду з даним позовом. З огляду на викладене, позовні вимоги ПАТ «Київгаз» підлягають задоволенню частково в межах строків позовної давності. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial