Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Україна на його користь суму страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди в розмір 14802,89 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 814,81 грн., три проценти річних за користування чужими коштами в сумі 99,13 грн., вартість витрат по Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2658 в сумі 850,00 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням в сумі 2974,29 грн., франшизу в сумі 1000,00 грн., а судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що 14 травня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Шевроле Лачеті, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача, Опель Вектра, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Форд Сіера, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача, що є застрахованою особою відповідно до Полісу загальнообовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія Україна. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП від 14 травня 2014 року. 21 травня 2014 року позивач звернувся до судового експерта [PERSON], який оглянув пошкоджений транспортний засіб за результатами котрого було складено Висновок експертного товарознавчого дослідження № 2658 від 27 травня 2014 року відповідно до висновків котрого. Згідно вказаного Висновку, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача складає - 18777,18 грн. Вартість матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобілю за наслідками ДТП, складає - 15802,89 грн. Позивачем на користь ФОП [PERSON] сплачено 850,00 грн. за послуги проведення оцінки матеріального збитку. Таким чином, страховиком на користь позивача має бути сплачена сума страхового відшкодування, яка складає: 15802,89 грн. (матеріальний збиток) + 850,00 грн. (витати на експертизу) - 1000,00 грн. (франшиза) = 15652,89 грн. Окрім невиплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 15652,89 грн., страховик має сплатити: пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Крім того, позивачем були нараховані страховику три проценти річних від простроченої суми. [PERSON], в свою чергу, має буди компенсована на рахунок позивача різниця між страховою виплатою та ринковою вартість відновлювального ремонту (реальними збитками), та сума франшизи, що становить: 18777,18 грн. - 15802,89 грн. + 1000,00 грн. = 3974,29 грн. Пізніше позивач декілька разів уточнював свої позовні вимоги та в остаточному варіанті просив стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Україна на його користь суму страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди в розмір 14802,89 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 02.10.2014 року по 14.04.2015р оку в сумі 2591,52 грн., три проценти річних за користування чужими коштами за період з 02.10.2014 року по 14.04.2015 року в сумі 253,06 грн., інфляційні втрати за період з листопад 2014 року по лютий 2015 року в сумі 2194,71 грн., вартість витрат по Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2658 в сумі 850,00 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням в сумі 2974,29 грн., а судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову позивача в частині вимог до нього, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована страховою компанією, яка має сплатити шкоду позивачу. Франшизу він вже сплатив позивачу, а судові витрати він не повинен відшкодовувати позивачу, оскільки він не винен в тому, що страхова компанія не виконує свої обовязки. Представник Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Україна в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним обставинам. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У судовому засіданні було встановлено, 14 травня 2014 року о 10 годині 30 хвилин, в м. Дніпропетровську на мосту № 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував автомобілем Шевроле Лачеті, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], який керував автомобілем Опель Вектра, державний номерний знак [NUMBER], та [PERSON], який керував автомобілем Форд Сіера, державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2014 року [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили 24.06.2014 року (а.с.8). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням по вищевказаній адміністративній справі, що набрало законної сили. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю Шевроле Лачеті, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], були спричинені механічні пошкодження. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно Висновку спеціаліста № 2658 експертного товарознавчого обстеження за фактом вчинення аварійних пошкоджень автомобілю Шевроле Лачеті, державний номерний знак [NUMBER], виконаного 27.05.2014 року судовим експертом [PERSON], який має Сертифікат субєкта оціночної діяльності № 13079/12 від 06.12.2012 року та свідоцтво № 583 Міністерства юстиції України, яке дійсне до 11.04.2017 року, позивачу спричинено шкоду на суму 15802,89 грн. При цьому, зазначено, що вартість відновлювального ремонту складає 18777,18 грн. (а.с.15-33). За послуги проведення товарознавчого обстеження з визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу та складання Висновку експерта № 2658 від 27.05.2014 року, позивачем було сплачено 850,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2658 (а.с.34). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Україна, на підтвердження чого [PERSON] був виданий Поліс № АЕ/0061316 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності на одного водія складає 50000,00 грн. з безумовною франшизою в сумі 1000,00 грн. (а.с.12). Проте відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу та згідно з п. 12.1 ст. 12 цього ж Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Інших обмежень щодо зменшення суми страхового відшкодування чи відмови у страховому відшкодуванні Законом не передбачено. Відповідно до ст. 9 Закону України Про страхування від 07 березня 1996 року за № 85/96-ВР, зі змінами та доповненнями, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. На підставі вищевказаного, сума матеріального збитку у розмірі 14802,89 грн. (з урахуванням франшизи, яка дорівнює 1000,00 грн.) підлягає сплаті Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Україна позивачу. На підставі вищевказаного, 14 травня 2014 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Україна з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.11). Пізніше позивач звернувся до страховика з приводу проведення страхової виплати. У звязку з невиконанням страховиком своїх зобовязань, позивач 27 листопада 2014 року повторно звернувся до страховика та Національної комісії з регулювання ринків фінансових послуг з вимогами щодо розяснення не проведення з боку страховика виплат страхового відшкодування. Згідно листа Національної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 19.01.2015 року за № 243/13-12, було встановлено порушення Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Україна чинного законодавства в сфері фінансових послуг, зокрема щодо невиплати позивачу страхового відшкодування. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Україна на користь [PERSON] матеріальні збитки заподіяні в наслідок ДТП в сумі 14802 грн. 89 коп., а також відшкодування витрат позивача з оплати послуг експерта в сумі 850 грн. 00 коп. При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Разом з тим, страховик протягом встановленого законом строку не здійснив страхове відшкодування, у звязку з чим, повинен сплатити позивачу пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 02.10.2014 року по 14.04.2014 року в сумі 2591 грн. 52 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Україна на його користь 3% річних та інфляційних збитків, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказані штрафні санкції передбачені ст. 625 ЦК України, яка регулює правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Грошові зобов'язання можуть бути частиною інших оплатних зобов'язань (наприклад, обов'язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов'язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу тощо). Зобовязання же страховика у даній справі регулюються спеціальними законами, а саме Законом України Про страхування та Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховику вже нарахована пеня в сумі 2591 грн. 52 коп. Так само є безпідставними й вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням в сумі 2974,29 грн. (оскільки його реальні збитки склали 18777,18 грн. згідно Висновку експерта) з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з розясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст. 453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачем не було надано доказів того, що він відремонтував свій автомобіль та реально витратив на відновлення свого автомобіля суму в розмірі 18777,18 грн. Тому, в цій частині вимог позивача, суд вважає необхідним відмовити позивачу в їх задоволенні. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial