Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В лютому 2013 року публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» (далі: ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз») звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що відповідачі, які є споживачами послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS], ці послуги оплачують нерегулярно та не в повному обсязі, тому за період з 01 жовтня 1998 року по 31 жовтня 2007 року та з 01 вересня 2010 року по 01серпня 2012 року мають заборгованість в сумі 4623,35 грн. Позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначену заборгованість, а також за прострочення виконання грошового зобов'язання три проценти річних у розмірі 146,77 грн та інфляційні нарахування в сумі 524, 13 грн. Заочним рішенням Куйбишевського районного суду м.Донецька від 19 липня 2013 року позовні вимоги ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» задоволено. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Донецькміськгаз" суму заборгованості за використаний природний газ, що утворилась в період часу з 01.10.1998 року по 31.10.2007 року та з 01.09.2010 року по 01.08.2012 року в розмірі 4623,35 грн; 3 проценти річних у розмірі 146,77 грн.; інфляційні нарахування у розмірі 524,13 грн. Вирішено питання про судові витрати. З вказаним рішенням не погодився [PERSON] та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в порушення норм процесуального права, про час та місце розгляду справи його та інших відповідачів суд не повідомляв, тому вони не мали можливості у судовому засіданні заявити про застосування строку позовної давності. [PERSON] у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в суді апеляційної інстанції просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати. [PERSON] у судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача, Вілков М.І., діючий за довіреністю, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість, просив її відхилити . Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів та представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно п.4 ч. 1. ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є споживачами послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS]. 28 серпня 2001 року [PERSON] з ВАТ «Донецькміськгаз» був укладений договір №490/70 на постачання природного газу. (а.с. 10-11) Згідно розрахунків, наданих ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз», за адресою: [ADDRESS] мається заборгованість по оплаті послуг з газопостачання за період з 01 жовтня 1998 року по 31 жовтня 2007 року та з 01 вересня 2010 року по 01 серпня 2012 року в загальній сумі 4623,35 грн.(а.с.2-5) Крім того, позивачем за прострочення виконання грошового зобов'язання нараховані інфляційні нарахування в сумі 524,13 грн. та три проценти річних в розмірі 146,77 грн. (а.с.7-8) Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачі не виконують свої обов'язки по оплаті послуг з газопостачання, з них на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за цими послугами за період з 01 жовтня 1998 року по 31 жовтня 2007 року та з 01 вересня 2010 року по 01 серпня 2012 року, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна. Відповідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Апеляційним судом встановлено, що відповідачі, які є споживачами природного газу за адресою: [ADDRESS] мають заборгованість по оплаті послуг з газопостачання за період з 01 жовтня 1998 року по 31 жовтня 2007 року та з 01 вересня 2010 року по 01 серпня 2012 року в сумі 4623,35 грн.(а.с.2-5). За порушення грошового зобов'язання інфляційні витрати складають 524,13 грн., три проценти річних - 146,77 грн. (а.с.7-8). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу ч.ч. 3.4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі в судових засіданнях суду першої інстанції участі не брали і судом першої інстанції було ухвалене заочне рішення. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про місце і час судового засідання є процесуальною гарантією захисту їх прав та інтересів. Відомостей про належне сповіщення відповідачів про час та місце розгляду справи матеріали справи не містять, що є порушенням вище приведених норм процесуального права та привело до неправильного вирішення справи, оскільки відповідачі були позбавлені можливості надати заяву про застосування строку позовної давності. На стадії апеляційного оскарження відповідачем [PERSON] була зроблена заява про застосування строку позовної давності. З огляду на наведене, колегія судів вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні і заборгованість за послуги з газопостачання необхідно стягнути солідарно з відповідачів в межах строку позовної давності за період 01.09.2010 року по 01.08.2012 року в розмірі 42,39 грн., інфляційні нарахування в сумі 1,39 грн., три проценти річних в сумі 1,51 грн., а всього 45,29 грн., що відповідає розрахунку позивача. Посилання скарги на те, що не всі відповідачі є споживачами послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки на користь цих доводів відповідачі не надали доказів. Таким чином, оскільки суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Outcome: partial