Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

До суду 01.07.2019 року надійшов позов [PERSON] , пред`явлений до [PERSON] , за яким просила стягнути із відповідача на її користь компенсацію за нанесену шкоду у розмірі 57 743,44 грн.. Згідно обґрунтувань позову, 17 січня 2019 року о 12 год. 55 хв. в м. Одеса по вул. Пастера, 42, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Торгова, не надав переваги у русі транспортному засобу марки «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі під керуванням водія [PERSON] , та скоїв із ним зіткнення, після чого транспортний засіб марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , змінив траєкторію руху та скоїв наїзд на транспортний засіб марки «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортний засіб марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , які знаходились на зустрічній смузі руху вул. Торгова, після чого транспортний засіб марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , унаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 18 лютого 2019 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/1460/19 [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на останнього накладено штраф у розмірі 340 грн.. Одеським апеляційним судом 03 квітня 2019 року вказану постанову суду 1ї інстанції було залишено без змін. Посилалась на те, що унаслідок ДТП її транспортний засіб зазнав пошкоджень та потребував відновлювального ремонту, вартість матеріального збитку оцінена в розмірі 113 632, 83 грн.. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 30 квітня 2019 року позивачем фактично сплачено за ремонтно-відновлювальні роботи та придбання запасні частини для відновлення пошкодженого автомобіля на загальну суму 132 865, 00 грн., а саме: 20 лютого 2019 року - 40 000 грн., 21 лютого 2019 року - 45 750 грн., 30 квітня 2019 року - 47 115 грн.. Вказувала, що 24 травня 2019 року ще оплатила вартість робіт, пов`язаних із відновленням працездатності автомобіля, у розмірі 6 878, 44 грн.. Зазначила, що страховою компанією ПАТ «СК «Українська страхова група», в якій було застраховано відповідальність відповідача, було виплачено їй, [PERSON] , страхове відшкодування у розмірі 102 000 грн.. Отже, вважає, що відповідач має відшкодувати їй фактично понесені витрати (збитки) із відрахуванням виплаченого страхового відшкодування, а саме 37 743, 44 грн. (132 865грн. + 6 878, 44 грн. - 102 000 грн.). Вказувала, що після оплати відповідачем відповідних збитків, на вимогу відповідача готова передати йому пошкоджені замінені запасні частини. Також посилалась на завдання їй моральної шкоди, розмір якої оцінила в 20 000 грн.. та яка полягала у фізичних стражданнях, пов`язаних із нервовим стресом після ДТП, усвідомленням ризику значних тілесних ушкоджень, які вдалося уникнути; порушені звичайного укладу життя та порушенням права власності, пов`язаного з неможливістю користуватись належним їй автомобілем. Ухвалою суду від 22.07.2019 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання на 10.09.2019 року. У судове засідання призначене на 10.09.2019 року [PERSON] не з`явилася, представник позивачки - адвокат Судаков В.В. надав суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю та відсутністю позивачки. У судове засідання [PERSON] не з`явився, 19.08.2019 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] , згідно якої просив постановити ухвалу, якою допустити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з необхідністю з`ясування всіх обставин по справі, надання доказів до суду та всебічного розгляду справи. Також 13 вересня 2019 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача - адв. Широкобород С.М. (а.с.47-72), згідно якого заперечував проти вимог та просив відмовити. В обґрунтування позиції посилався на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група» згідно полісу №АК/8249352 від 26.01.2018 року (ліміт відповідальності становив 100 000 грн.) та за договором №97-11505-180047 від 26.01.2018 року добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу (ліміт відповідальності - 100 000 грн.). Отже, за двома договорами (обов`язковим та добровільним) загальна сума відповідальності за шкоду перед третіми особами становила 200 000 грн..Саме тому позивачка отримала суму відшкодування від страхової компанії у розмірі 102 000 грн., а не 100 000 грн. як передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказане страхове відшкодування відбулось на підставі звіту №05-001 від 20.09.2019 року та представник відповідача посилався на те, що, отримуючи страхове відшкодування, позивачка погодилась із розміром матеріального збитку і отримала відшкодування в повному обсязі згідно з визначеним розміром збитків. Оскільки заявлений позивачем розмір збитків повність покривався лімітом відповідальності згідно з договорами страхування, то представник відповідача вважає, що вимоги до відповідача як до винної особи є безпідставними. Вказував, що, якщо Позивач вважав, що розмір матеріальної шкоди, визначений страховою компанією, не є таким, що відповідає дійсності і повинен бути визначеним на іншому рівні, Позивач мав звернутися з відповідним позовом саме до страхової компанії, як належного відповідача, з урахуванням загальної суми застрахованої цивільно-правової відповідальності за двома договорами (200000 (двісті тисяч) гривень). Проте позивач погодився із розміром матеріальної шкоди, визначної страховою компанією, отримав виплату, а вже потім звернувся окремо за визначенням розміру матеріального збитку, спричиненого власнику. При цьому, зверненні до суду з даним позовом не враховано, що визначений розмір збитку на рівні 113632,83 грн. також повністю покривається лімітом відповідальності згідно з договорами страхування. Таким чином, у даній цивільній справі позивачем невірно визначений відповідач по справі. Вказував, що позивачем не були враховані спеціальні норми Закону, а саме ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та позивачка намагається безпідставно покласти додаткові витрати на відповідача. Заперечував проти вимог щодо відшкодування моральної шкоди та визначеного розмірі 20 000 грн., вважає, що такі вимоги позивачем не доведені. Зазначив, що позивач, усвідомлюючи, що він унаслідок ДТП зазнав моральної шкоди, пов`язаної із ушкодженням здоров`я (у якості доказів надано саме медичну довідку), повинен був звернутися до страхової компанії для виплати відповідної компенсації (страхового відшкодування), проте не зробив цього. Ухвалою суду від 16.09.2019 року ухвалено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, продовжити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 21.10.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін 21.10.2019 року розгляд справи відкладено на 25.11.2019 року. У підготовчому засіданні 25.11.2019 року був присутній представник відповідача, який підтримав позицію, викладену у відзиві, та заперечував проти вимог позивача. Суд протокольною ухвалою від 25.11.2019 року задовольнив клопотання представника позивача та залучив до участі у справі третю особу на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «СК «Українська страхова група». Розгляд справи був відкладений на 20.01.2020 року. До суду 02.01.2020 року надійшли письмові пояснення представника третьої особи, згідно яких посилались на те, що відповідно до звіту №05-001 від 20 травня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «СУЗУКІ», д.р. [NUMBER] , із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу склала 102 006, 02 грн. та ними було виплачено страхове відшкодування 06.06.2019 року у межах ліміту, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/824952, на суму 100 000 грн. та у межах ліміту, передбаченого договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №97-1505-18-00047, в розмірі 2 006,02 грн.. Отже, вважають, що ними зобов`язання з виплати страхового відшкодування були виконанні у повному обсязі. Просили справу розглядати за їх відсутності. У підготовче засідання 20.01.2020 року з`явились представник позивача, який позов підтримав, та представник відповідача, який позов не визнавав. Представник страхової компанії в підготовче засідання не з`явився, суд належним чином сповістив її про день, час та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 20.01.2020 року підготовче засідання по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 12.03.2020 року. У зв`язку з неявкою сторін 12.03.2020р. розгляд справи був відкладений на 19.05.2020р.. У судове засіданні 19.05.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представники позивача та відповідача надали до суду заяви, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності із урахуванням їх позицій, викладених у заявах по суті. У відповідності до ч.1,3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на належне сповіщення сторін про розгляд справи, з огляду на заявлені сторонами клопотання, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 29.05.2020 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17 січня 2019 року о 12 год. 55 хв. в м. Одеса по вул. Пастера, 42, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Торгова, не надав переваги у русі транспортному засобу марки «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі під керуванням водія [PERSON] , та скоїв із ним зіткнення, після чого транспортний засіб марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , змінив траєкторію руху та скоїв наїзд на транспортний засіб марки «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортний засіб марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , які знаходились на зустрічній смузі руху вул. Торгова, після чого транспортний засіб марки «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] , унаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, у тому числі автомобіль марки «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі під керуванням водія [PERSON] 18 лютого 2019 року суддею Приморського районного суду м. Одеси ухвалена постанова по справі №522/1460/19, згідно якої [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на останнього накладено штраф у розмірі 340 грн. (а.с.7). Одеським апеляційним судом 03 квітня 2019 року вказану постанову суду першої інстанції було залишено без змін. (а.с.8-10) Власником автомобіля марки «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] є [PERSON] (а.с.6). Цивільно-правова відповідальність власника а/м марки Nissan NP 300 д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , застрахована в ПАТ «СК «Українська Страхова група» Це підтверджується полісом №АК/8249352 від 26.01.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.105). Згідно вказаного полісу застрахована відповідальність власника а/м марки Nissan NP 300 д/н [NUMBER] , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень. Разом із тим, відповідно до договору №97-1505-1800047 від 26.01.2018 року добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким була застрахована цивільна відповідальність власника а/м марки Nissan NP 300 д/н [NUMBER] , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень (а.с.106-111). Таким чином, за двома договорами (обов`язковим і добровільним) цивільна відповідальність власника а/м марки Nissan NP 300 д/н [NUMBER] перед третіми особами за шкоду, спричинену у наслідок ДТП на загальну суму 200000 (двісті тисяч) гривень. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 17.01.2019 року [PERSON] повідомила ПАТ «СК «Українська страхова група» про ДТП, яке сталося 17.01.2019 року об 11:50 за адресою вул. Пастера, 21 за участю забезпеченого транспортного засобу (а.с.112-113). 25.04.2019 року позивач звернулася до ПАТ «СК «Українська Страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.119). Згідно звіту №05-001 спеціаліста-автотоварознавця про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] вартість відновлюючого ремонту пошкодженого в ДТП 17.01.2019 року автомобіля марки «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 102 006 гривень 02 копійки (а.с.120-139). Згідно платіжного доручення №14109 від 06.06.2019 року від ПАТ «СК «УСГ» перераховано на рахунок [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 100000 гривень на підставі полісу №АК/8249352 від 26.01.2018 року (а.с.142). Згідно платіжного доручення 14110 від 06.06.2019 року від ПАТ «СК «УСГ» перераховано на рахунок [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 2006 гривень 02 копійки на підставі договору 97-1505-18-00047 від 26.01.18 (а.с.145). Факт отримання страхового відшкодування позивач підтвердила у своїй позовній заяві. Позивач надав разом із позовною заявою висновок експерта Крутих Є. О. №85-19 по дослідженню автомобіля «Suzuki Vitara» д.н.з. [NUMBER] від 16.05.2019 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Suzuki Vitara» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 17.01.2019 року, визначається рівною 113 632,83 грн. (а.с.11-19). Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Види обов`язкового страхування визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно п. 9 ч. 1 вказаної статті відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV). Статтею 3 Закону № 1961-IV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.9.1 ст.9 Закону № 1961-IV). Страхові виплати згідно п. 9.4. тієї ж статті, за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. За п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже за змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092. На думку суду, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у її страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності Аналогічна правова позиція наведена 04 липня 2018 року у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність власника а/м марки Nissan NP 300 д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , застрахована в ПАТ «СК «Українська Страхова група» Це підтверджується полісом №АК/8249352 від 26.01.2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно вказаного полісу застрахована відповідальність власника а/м марки Nissan NP 300 д/н [NUMBER] , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень. Разом з тим, відповідно до договору №97-1505-1800047 від 26.01.2018 року добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким була застрахована цивільна відповідальність власника а/м марки Nissan NP 300 д/н [NUMBER] , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень. Таким чином, за двома договорами (обов`язковим і добровільним) цивільна відповідальність власника а/м марки Nissan NP 300 д/н [NUMBER] перед третіми особами за шкоду, спричинену у наслідок ДТП на загальну суму 200000 (двісті тисяч) гривень. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Всі витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом повинні бути включені до страхового відшкодування. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається саме на страховика, оскільки ж позивачка суму відповідного страхового відшкодування отримала від страхової компанії відповідача та жодним чином не висловила свою не згоду із отриманою сумою страхового відшкодування, суд вбачає, що остання з нею погодилась. Окрім того, оскільки ліміт за двома договорами (обов`язковим і добровільним) цивільна відповідальність власника а/м марки Nissan NP 300 д/н [NUMBER] перед третіми особами за шкоду, спричинену у наслідок ДТП, не перевищує розмір завданої позивачці шкоди та навіть тих збитків, про відшкодування яких нею заявлено до суду, суд погоджується з доводами представника відповідача та вважає, що [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі та підстав для відшкодування ним як винною особою позивачці завданих збитків немає. Таким чином, із огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] у частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 37 743, 44 грн. та відмовляє в їх задоволенні. Щодо моральної шкоди, суд зазначає наступне. У мотивувальній частині позову позивачка вказує на спричинену моральну шкоду, яка за посиланням позивачки полягала у фізичних стражданнях, пов`язаних із нервовим стресом після ДТП, усвідомленням ризику значних тілесних ушкоджень, які вдалося уникнути; порушені звичайного укладу життя та порушенням права власності, пов`язаного з неможливістю користуватись належним їй автомобілем. Завдані моральні страждання позивач оцінив у розмірі 20 000, 00 грн.. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. На підтвердження завданої моральної шкоди позивач посилалась на порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, моральні страждання, пов`язані з ДТП, а також незручності, які вона має у зв`язку з вирішенням спору у судовому порядку. Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з доводами позивача про те, що неправомірними діями відповідача, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого 17.01.2019 відбулась ДТП, позивачу були завдані певні моральні страждання. Однак, розмір моральної шкоди, який визначено позивачем в сумі 20 000,00 грн. є недоведеним, суд вважає вказаний позивачем розмір явно завищеним. Отже, враховуючи зазначені обставини та

Outcome: partial