Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Представник відповідачів у судовому засіданні предявлені уточнені позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що стаття веб-сайту мережі Інтернет Інформ-центр м. Рені «БРАТВА ДОРВАЛАСЬ ДО ВЛАСТИ» за адресою: http://www.reniinfo.od.ua/si/52-12-rezonans-reni.html, була відсутня на сайті, потім, пояснив, що стаття була видалена одразу ж після звернення позивача до суду, додав, що інформація була доведена до відома тільки 400 особам, які за відомостями сайту переглянули статтю та відповідно до цього права позивача не порушені. Крім того, представник відповідача, пояснив, що власник веб сайту мережі Інтернет не несе відповідальність за розміщену інформацію на його сайті, оскільки це передбачено Правилами публікації оголошень сайту, доступ до сайту та розповсюдження інформації є вільними. Позивач, [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Позов мотивував, тим, що 12.09.2016р. на веб-сайті мережі Інтернет Інформ-центр м. Рені (reniinfo.od.ua), який згідно повідомлення ТОВ «Хостінг Україна» належить фізичній особі підприємцю [PERSON], була розміщена стаття під назвою «БРАТВА ДОРВАЛАСЬ ДО ВЛАСТИ» за адресою: http://www.reniinfo.od.ua/si/52-12-rezonans-reni.html. Позивач стверджує, що зазначена стаття розповсюджує недостовірну інформацію, яка принижує його честь і гідність та репутацію. А саме: -в абз. 4 - «...Трусят рынок, магазины, автоколонну, даже село. ([PERSON] едет на повышение квалификации, дайте денег (!)), а торговые точки первых лиц, которые торгую паленой водкой и контрабандными сигаретами - фискальные службы (кум [PERSON]), не «замечают»...»; -в абз. 4 - «...[PERSON] хамит людям, орет, оскорбляет и вымогает...»; -в абз. 9 - «Два года назад, г-н [PERSON] (начальник налоговой инспекции [PERSON]), начал ходить кругами вокруг «Лакомки». «У тебя работают люди на стройке, их нужно официально устроить», - изрек [PERSON]...»; -в абз. 9 - «Последовало продолжение: «Понимаешь, ты в бизнесе человек новый, нуждаешься в помощи. Приходи, заходи и мы тебе все расскажем, покажем; что, как и почему» ...»; -в абз. 10 - «Г-н [PERSON] мне напомнил: «А ты помнишь [PERSON], я тебе гворил, чтобы ты приходила ко мне, ты проигнорировала. Я тебя открыл, я тебя и закрою»; -в абз. 12 - «...«наезды» со стороны «наставника» [PERSON]...». Виходячи зі змісту статті «БРАТВА ДОРВАЛАСЬ ДО ВЛАСТИ», власник веб-сайту мережі Інтернет Інформ-центр м. Рені (reniinfo.od.ua), яким є відповідач [PERSON], а також відповідач [PERSON] намагаються довести до невизначеного кола осіб інформацію про те, що нібито позивач - [PERSON] постійно порушує закон, вимагає гроші від підприємців, чинить тиск на них та інше. Позивач, стверджує, що, ані власник веб-сайту, ані [PERSON] не приводять жодних доказів на вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення. Також, не наводиться навіть посилань на звернення [PERSON] або будь-якого іншого підприємця до правоохоронних органів з питань порушених у статті. Таким чином, позивач, вважає, що поширення зазначеної інформації відповідачами невизначеному колу осіб мало на меті опорочення його честі і гідності та ділової репутації, застосовуючи обман. Відповідачі намагається переконати значну кількість громадян в його незаконній діяльності, порушуючи при цьому норми Конституції України та інших нормативно-правових актів. Тому, позивач, був вимушений звернутися в суд із зазначеним позовом. Позивач, також вважає, що йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює у 20\~000 грн. та просить стягнути її солідарно з відповідачів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: роздрукована стаття від 12.09.2016р. розміщена в Інтернет виданні Інформ-центр м. Рені (reniinfo.od.ua); копія відповіді на адвокатський запит від 15.10.2015р.; копія листа про реєстранта доменного імені «reniinfo.od.ua»; роздруковані статті з інших сайтів зі статтею «БРАТВА ДОРВАЛАСЬ ДО ВЛАСТИ»; копія постанови Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2016р.; копія ухвали Одеського апеляційного суду адміністративного суду від 07.02.2017р. Заслухавши пояснення позивача, підтримуючого позовні вимоги, пояснення представника відповідачів, який заперечував проти задоволення позовних вимог, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], опитавши спеціаліста [PERSON], вивчивши матеріали справи та надані документи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як було зазначено вище та встановлено у судовому засіданні, 12.09.2016р. на веб-сайті мережі Інтернет Інформ-центр м. Рені (reniinfo.od.ua), була розміщена стаття під назвою «БРАТВА ДОРВАЛАСЬ ДО ВЛАСТИ» за адресою: http://www.reniinfo.od.ua/si/52-12-rezonans-reni.html. Позивач стверджує, що зазначена стаття розповсюджує недостовірну інформацію, яка принижує його честь і гідність та репутацію. Зі змісту цієї статті, вбачається, що до невизначеного кола осіб доведена інформація про те, що позивач, [PERSON] постійно порушує закон, вимагає гроші від підприємців, чинить тиск на них та інше. Відповідно до листа ТОВ «Хостінг Україна», вбачається, що власником доменного імені «reniinfo.od.ua» є відповідач [PERSON] Так, згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ст.. 297 ЦК України,\~кожен має право на повагу до його гідності та честі, які є особистими немайновими благами\~фізичної особи; гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Відповідно до \~ст. 299 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.\~ Позивач мотивує свій позов тим, що відомості, повідомлені в статті, принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача, як громадянина України, керівника органу державної влади, оскільки наведена в статі недостовірна інформація створює негативне враження і відношення до позивача як до злочинця. Так, у судовому засіданні допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що зазначена стаття дійсно була розміщена на веб сайті Інформ-центр м. Рені (reniinfo.od.ua) 12.09.2016р. та була доведена до певної кількості осіб, крім того, зазначена стаття розповсюджувалась між іншими особами міста. Крім того, в ході судового розгляду справи був допитаний у якості спеціаліста [PERSON], який пояснив, що хостинг це місце на сервері, яке вам надає певна компанія, а саме ТОВ «Хостінг Україна». Тобто, хостинг зберігає інформацію доменів та сайтів. Доменне ім'я - це є адреса сайту, ввівши доменне ім'я в адресному рядку браузера - ви автоматично потрапляєте на сайт з такою назвою. Домен може управляти усім сайтом. Так, без покупки домену та хостингу - ви не зможете розмістити свій сайт в мережі Інтернет. Якщо Ви бажаєте передати домен іншій особі, то потрібно це оформити у нотаріальному порядку та передати до хостингу. Власником сайту «reniinfo.od.ua» є [PERSON] Так, вона може управляти усім сайтом, без її доступу та паролю ніхто не може вносити та видаляти інформацію з сайту. Маючи пароль та доступ до сайту можливо перенести до нього інформацію з будь-якого іншого сайту. Так, власник домену, сайту може змінити або заблокувати доступ до нього. Якщо особа купила домен, то даючи доступ до нього вона зобовязана ознайомити осіб із правилами користування сайтом. Для видалення та спростування інформації на кожному сайті є зворотні засоби звязку. Допитана у якості свідка [PERSON], пояснила, що займається підвищенням рівня роботи податкової інспекції та висвітлення її діяльності у засобах масової інформації. Вона бачила статтю про позивача [PERSON] та почала перевірку зазначеної інформації. За підсумками перевірки, вона склала спростування на зазначену статтю та відправила його до сайту «reniinfo.od.ua», але їй було відмолено у публікації зазначеної статті. Статтю «БРАТВА ДОРВАЛАСЬ ДО ВЛАСТИ» вона побачила 12.09.2016р., спростування після перевірки направила 15.09.2016р., відмову отримала через тиждень. Додала, що коли вона почала працювати із цим сайтом, адміністрація публікувала її статті, потім їм це набридло та вони надали їй пароль входити та викладати інформацію. Із пояснень зазначених свідків, вбачається, що відповідач [PERSON] як власник Інтернет-видання допустила опублікування неперевіреної та недостовірної інформації про звинувачення позивача у вчинені правопорушень та зловживань, яке не обґрунтовано ніякими доказами. Виходячи, з Правил публікації оголошень, які розмішені на сайті «reniinfo.od.ua», статті, які публікуються на веб- сайті, проходять перевірку та публікуються безпосередньо адміністратором сайту. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] мала змогу відмовити у опублікуванні зазначеної статті, оскільки за вчинення позивачем правопорушень та зловживань у розміщеній статті, передбачена відповідальність згідно Закону України. Однак, відповідач [PERSON] не вказавши на жоден доказ на вчинення позивачем злочину або адміністративного правопорушення дозволила опублікування цієї статті відносно позивача. Також треба зазначити, що у статті йдеться мова про неправомірність дій посадової особи начальника Ренійського відділення\~Ізмаїльської ОДПІ ГУ\~ ДФС в Одеській області [PERSON] по відношенню до приватного підприємця [PERSON] стосовно відсутності у останньої ліцензії на торгівлю алкоголем. З цього приводу треба зазначити, що відповідач [PERSON] зверталась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом про скасування податкового повідомлення рішення (здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії). Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2016р. у задоволені позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Зазначену постанову суду [PERSON] оскаржила до Одеського апеляційного адміністративного суду. Так, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017р. апеляційна скарга [PERSON] була залишена без задоволення, а постанова Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2016р. залишена без змін. Зазначене підтверджує, що застосування штрафних санкцій відносно [PERSON] у цій ситуації проведено у суровій відповідності із Законом. Тобто, звинувачення посадової особи [PERSON] у мережі Інтернет з цього приводу без фактичного підтвердження його вини може розцінюватися, як наклеп, що також є злочином. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи», встановлено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Так, в ході судового розгляду справи, позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідач [PERSON] є автором статті. В судовому засіданні встановлено, лише, те, що під статтею вказано прізвище автора «І. Дмітрієв», особа яка нікому не відома, у статті автор лише згадуює прізвище відповідача [PERSON], що є не достатнім для ствердження того, що саме нею особисто, чи з її подачі або внаслідок взяття у неї інтервю, була опублікована зазначена стаття у мережі Інтернет. Тому, суд, прийшов до висновку відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно відповідача [PERSON] Згідно вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Так, як зазначалося вище власником сайту є відповідач [PERSON] Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що вказана негативна інформація стосовно позивача\~у статті «БРАТВА ДОРВАЛАСЬ ДО ВЛАСТИ», була умисно\~поширена відповідачем [PERSON] на власному сайті та доведена до відома невизначеного кола людей. Допитаний свідок [PERSON], пояснив, що дійсно на сайті була опублікована зазначена стаття, потім виявилося, що вона була неправдивою. Додав, що ця стаття була опублікована із іншого джерела, та наразі ця стаття існує на іншому сайті. Права керування сайтом було передано гр. [PERSON], саме він був головним адміном. Пояснив, що стаття була видалена з його подачі, але головним адміном. Аналізуючи пояснення свідка [PERSON], суд зазначає, що не бере до уваги його свідчення про те, «що право керування сайтом було передано громадянину «Уварову», оскільки, ані свідок, ані представник відповідача не надали жодного юридичного документа на підтвердження цього факту. Щодо ствердження представника відповідачів про те, що вказана стаття була опублікована з іншого джерела (веб-сайту) слід зазначити, що у вказаній статі не було вказано, що веб-сайт Інформ-центр м. Рені не є першоджерелом інформації, а джерелом інформації є інший веб-сайт. Так, діюче законодавство звільняє від відповідальності лише за поширення офіційної інформації з офіційного джерела (відповіді на інформаційний запит щодо доступу до офіційних документів і запит щодо надання письмової або усної інформації відповідно до вимог Закону України "Про інформацію", а також інформації, яка поширювалася державним органом за його ініціативою - через офіційні виступи посадових осіб ). Тобто, веб-сайт на який посилається відповідач по справі, як на джерело інформації, не є офіційним та відповідно до цього, при розповсюдженні інформації відповідачі по справі повинні були перевірити її достовірність та уникнути можливість принизити честь, гідність та ділову репутацію особи, якої ця інформація стосується. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оприлюднену неправдиву, негативну інформацію стосовно позивача, слід визнати такою, що\~порочить гідність, честь та\~ділову репутацію позивача та порушує його особисті\~немайнові\~права:\~на повагу до його гідності та честі,\~на недоторканність\~ділової репутації. Вказані немайнові права позивача підлягають захисту за судовим рішенням. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Окрім вищевказаного, встановлено,\~ що умисним приниженням\~честі і гідності\~позивача, його ділової репутації позивачу була заподіяна з вини відповідача [PERSON] моральна шкода, яка виразилась у моральних стражданнях, які позначили негативні зміни у житті позивача: щоденні думки та спогади про опубліковану неправдиву інформацію, страх можливого звільнення, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, переживання психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. При визначенні\~розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності і вважає, що\~визначений позивачем розмір грошового відшкодування є\~співмірним\~із заподіянням шкоди, а тому вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити в розмірі 10000 грн. На підставі викладеного\~\~та

Outcome: partial