Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21 лютого 2015 року виконавчим комітетом Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 2. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, а також остання не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання відповідача, належне його сповіщення про розгляд справи, відсутність заяви від останнього про розгляд справи за його відсутності та беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. З позовної заяви убачається, що шлюб між сторонами фактично розпався та будь-які шлюбні стосунки між ними не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони дітей не мають. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам сімейного права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, адже як встановлено у ході розгляду справи, фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені і продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат, як вказує, понесених на правову допомогу. За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В свою чергу, наданих позивачем документів, на думку суду, не достатньо для підтвердження факту понесення нею витрат на правову допомогу, зокрема і у заявленому розмірі. Крім цього, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору у сумі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial