Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Старосинявської центральної районної лікарні (надалі Старосинявська ЦРЛ), третя особа - Управління Державної казначейської служби України в Старосинявському районі про визнання дій протиправними, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов'язання погасити заборгованість по заробітній платі в сумі 39751 грн. та проведення оплати за вимушений прогул. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01.09.1988 року працювала на посаді головного бухгалтера Старосинявської ЦРЛ. 28.11.2013 року вона подала заяву на ім'я головного лікаря заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням з 03.12.2013 року, однак у зв'язку з тим, що дане рішення було прийняте нею під впливом керівництва лікарні, необдумано, тому вона на наступний день подала заяву про залишення її на посаді головного бухгалтера, так як попередньо подану заяву вона відкликає. Однак, 28.11.2013 року головний лікар Старосинявської ЦРЛ видав наказ про звільнення її із займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою двох сторін. Такі дії керівництва вважає протиправними, а наказ про звільнення з роботи за згодою сторін незаконним, так як відповідачем порушено процедуру звільнення щодо отримання на звільнення головного бухгалтера бюджетної установи погодження відповідного органу казначейської служби, яке було отримано 03.12.2013 року. Крім цього, посилаючись на незаконність звільнення, позивач зазначає, що працівник має право у будь-який час розірвати трудовий договір, повідомивши про це власника за два тижні до звільнення, а якщо працівник просить про звільнення до закінчення цього строку, власник може погодитись, однак в такому випадку звільнення здійснюється за ініціативи працівника, а не за згодою сторін, тому підстава звільнення у наказі головного лікаря - п.1 ст.36 КЗпП України не обґрунтована та не витікає з фактичних обставин. Крім цього, позивач [PERSON] просить суд зобов'язати відповідача погасити заборгованість по заробітній платі, посилаючись на те, що у відповідності до вимог Наказу Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства охорони здоров'я №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» посадовий оклад головному бухгалтеру централізованої бухгалтерії встановлюється на 10-20% нижче посадового окладу керівника закладу, однак їй виплачувалась зарплата із посадового окладу, що не відповідав вимогам цього наказу, за період з жовтня 2005 року по 31.12.2012 року їй було недоплачено та недораховано заробітну плату в сумі 39751,06 грн. За період з 2007 -2012 р.р. вона отримала доплату заробітної плати, перераховану відповідно до вимог вказаного наказу, однак у 2013 році вона дані кошти повернула на рахунок лікарні. Тому просить зобов'язати керівництво лікарні донарахувати та виплатити їй заборгованість по заробітній платі у сумі 39751,06 грн. за період з 05.10.2005 р. по 2013 р. В ході судового розгляду позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, збільшивши розмір недонарахованої їй заробітної плати за період з 05.10.2005 року по 31.12.2012 року включно до 41 585,55 грн., та просить суд стягнути із Старосинявської ЦРЛ на її користь 41 585,55 грн. недонарахованої та невиплаченої заробітної плати, а також понесені судові витрати, пов'язані із оплатою проведення експертизи у сумі 7433,60 грн. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги з врахуванням поданих уточнень підтримали повністю з мотивів, що викладені у позовній заяві та просили задовольнити позов. Представники відповідача позов не визнали та заперечували відносно його задоволення, підтримавши доводи, що викладені у письмових запереченнях, згідно яких зазначено, що позивач [PERSON] працювала на посаді головного бухгалтера, а 28.11.2013 року подала заяву про звільнення із займаної посади за згодою сторін з 03.12.2013 року, анулювання такої домовленості шляхом взаємної згоди сторін не було, тому був виданий наказ про звільнення позивача з роботи з 03.12.2013 року. Одночасно було підготовлено подання до органу казначейства для погодження звільнення з посади головного бухгалтера, яке отримане 03.12.2013 року. Щодо вимог про стягнення не донарахованої заробітної плати посилаються на те, що позивач [PERSON], як головний бухгалтер ЦРЛ, здійснювала контроль за встановленням посадових окладів працівникам лікарні, в тому числі і собі, щодо відповідності цих нарахувань діючому законодавству, а про зміни в ньому повинна була інформувати головного лікаря. Головним КРУ в Хмельницькій області проведено кілька ревізій фінансово-господарської діяльності лікарні, однак порушень вимог наказу Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства охорони здоров'я №308/519 від 05.10.2005 року при встановленні посадових окладів не виявлено. Однак, у 2013 році позивач самовільно, без відома керівника здійснила перерахунок своєї заробітної плати та самовільно без погодження із керівництвом визначила розмір посадового окладу за 2005-2012р.р., виходячи з 10% нижче посадового окладу головного лікаря, однак отриману за даний період заробітну плату повернула на рахунок лікарні, як зайво нараховані кошти. Головний бухгалтер була членом тарифікаційної комісії з визначення посадових окладів з 2005 по 2013 рік, однак жодних зауважень з її сторони щодо невірно встановленого посадового окладу не було. Зважаючи на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи Косташ Н.В. у судовому засіданні пояснила, що на вимогу листа головного лікаря Старосинявської ЦРЛ УДКС в Старосинявському районі 03.12.2013 року був наданий висновок про погодження звільнення з роботи головного бухгалтера ЦРЛ [PERSON] з урахуванням дати звільнення, зазначеної керівником. Також повідомила суду, що для надання висновку про погодження органом казначейства не проводились жодні перевірки, так як підставою звільнення була подана заява особи про звільнення, а не інші підстави, що потребують оцінки діяльності чи перевірки. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.1988 року позивач [PERSON] працювала на посаді головного бухгалтера Старосинявської ЦРЛ, що підтверджується витягом із наказу в.о. головного лікаря району № 276 від 01.09.1988 року. 28.11.2013 року позивач [PERSON] подала заяву головному лікарю Старосинявської ЦРЛ про звільнення із посади головного бухгалтера за згодою сторін з 03.12.2013 року, яка завізована та погоджена керівником ЦРЛ. Згідно наказу головного лікаря Старосинявської ЦРЛ від 28 листопада 2013 року № 225-к звільнено [PERSON] з посади головного бухгалтера з 03.12.2013 року за згодою двох сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. З даним наказом позивач ознайомлена 03.12.2013 року, що стверджується написом на наказі. 29.11.2013 року позивач [PERSON] подала відповідачу заяву про відкликання своєї раніше поданої заяви про звільнення з роботи у зв'язку з тим, що вона за сімейними обставинами передумала звільнятись. Так, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. У випадку, коли працівник вимагає достроково розірвати укладений з ним строковий трудовий договір, а роботодавець не заперечує щодо припинення з цим працівником трудових відносин, такий договір може бути припинено за угодою сторін згідно з пунктом 1 ст.36 КЗпП України. Законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв'язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 6 листопада 1992 року, судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КзпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді власника або уповноваженого ним органу і працівника. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулася до керівника із заявою про звільнення з роботи за угодою сторін з 03.12.2013 року, про що свідчить копія даної заяви та таким чином спростовуються твердження позивача про подання заяви про звільнення із роботи за власним бажанням. Відповідач погодився на звільнення позивача за згодою сторін та видав 28.11.2013 року наказ про звільнення [PERSON] з роботи у погоджений сторонами строк з 03.12.2013 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Посилання позивача на те, що 29.11.2013 року вона відкликала заяву про звільнення судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на відміну від звільнення з ініціативи працівника за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, можливість відкликання працівником заяви про звільнення при звільненні за угодою сторін законом не передбачена. І хоча [PERSON] виявила бажання продовжувати працювати на займаній посаді, однак анулювання домовленості про припинення трудового договору за згодою сторін між сторонами не було досягнуто. Доводи позивача про те, що заяву на звільнення вона написала під впливом керівництва лікарні суд критично оцінює, як такі, що не знайшли свого підтвердження в суді. Крім цього, згідно з п. 9 Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи, затвердженого постановою КМУ № 59 від 26 січня 2011 року, головний бухгалтер призначається на посаду та звільняється із посади відповідно до законодавства про працю з урахуванням вимог до професійно-кваліфіцаційного рівня, встановлених п.11 цього Положення, керівником бюджетної установи за погоженням із відповідним органом Казначейства Наказом Міністерства фінансів України від 21 лютого 2011 року №214 затверджено «Порядок погодження призначення на посаду та звільнення з посади головного бухгалтера бюджетної установи», відповідно до п.3 якого питання щодо погодження органами Державної казначейської служби України призначення на посаду або звільнення з посади головного бухгалтера порушується керівником бюджетної установи за наявності вакансії або підстав для звільнення з посади, визначених законодавством. Для погодження звільнення з посади головного бухгалтера керівником бюджетної установи надсилається до відповідного органу Державної казначейської служби України у порядку, визначеному у п. 4 Порядку, подання щодо погодження звільнення з посади головного бухгалтера на наступний день після виникнення підстав для звільнення з посади, визначених законодавством (п. 13 Порядку). Згідно з п. 13 Порядку висновок про погодження (відмову у погодженні) звільнення із посади головного бухгалтера надається керівнику бюджетної установи із урахуванням дати звільнення, зазначеної у поданні про звільнення. Як вбачається із матеріалів справи, 28.11.2013 року за вих. №1300 Старосинявською ЦРЛ направлено Начальнику УДКСУ у Старосинявському районі лист з проханням погодити звільнення з посади головного бухгалтера [PERSON] з 03.12.2013 року за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпПУ, який отримано 03.12.2013 року згідно штампу вхідної кореспонденції. У відповідності до висновку № 10 від 03.12.2013 року, за результатами розгляду подання про звільнення з посади головного бухгалтера від 28.11.2013 року Управлінням Державної казначейської служби Украни у Старосинявському районі надано погодження на звільнення із посади головного бухгалтера [PERSON], [INFO], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія зазначеного висновку. Висновок Управлінням Державної казначейської служби Украни у Старосинявському районі про погодження звільнення головного бухгалтера [PERSON] отримано керівником Старосинявської ЦРЛ 03.12.2013 року, тому звільнення позивача [PERSON] з роботи з 03.12.2013 року відбулось за наявності необхідного для цього погодження відповідного органу казначейської служби. Також судом враховується, що підставою звільнення у даному випадку була домовленість сторін про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КзпП України (за згодою сторін) відповідно до поданої працівником заяви, яка не потребує проведення органом казначейства перевірок чи оцінки діяльності головного бухгалтера. Відповідно до вимог Порядку погодження призначення на посаду та звільнення з посади головного бухгалтера бюджетної установи (п.15) такі дії проводяться у разі звільнення головного бухгалтера з підстав п. 2 ч.1 ст.40 КЗпП України (невідповідність займаній посаді). Враховуючи викладене, суд вважає, що при звільненні позивача відповідачем не порушено її трудових прав, які підлягали б до захисту, тому підстави для визнання дій відповідача протиправними, скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі та оплати за вимушений прогул відсутні. Отже, у задоволенні позову в частині даних вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог позивача про стягнення на її користь не донарахованої та невиплаченої заробітної плати за період з 05.10.2005 року по 31.12.2012 року, то суд приходить до висновку, що такі підлягають до часткового задоволення з наступних міркувань. В силу вимог ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи та організації та максимальним розміром не обмежується. Так, наказом Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства охорони здоров'я №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» затверджено умови оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів та коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та зобов'язано керівників даних закладів та установ в межах фонду заробітної плати установити працівникам посадові оклади (тарифні ставки), доплати та надбавки, виходячи з розмірів, передбачених цими умовами. П.п. 2.2.1 та п.2.2 даного Наказу визначено, що головному бухгалтеру централізованої бухгалтерії посадовий оклад встановлюється на 10-20 відсотків нижче посадового окладу курівника закладу, установи із найвищою групою оплати праці керівників закладів, установ, які обслуговуються централізованою бухгалтерією, а керівнику групи обліку посадовий оклад визначається за 10 тарифним розрядом. У відповідності до Дадатку № 1 Наказу №308/519 від 05.10.2005 року для проведення роботи із визначення посадових окладів працівників закладів охорони здоров'я за наказом керівника створюється постійно діюча комісія у складі:заступник керівника з економічних питань, головних бухгалтер, працівник, який займається питанням кадрів, голова профспілкового комітету та інші особи, які можуть залучатися керівником закладу. Тарифікаційну комісію очолює керівник закладу. Тарифікаційна комісія у своїй роботі керується діючими умовами оплати праці та іншими нормативними актами з цих питань. Порядок роботи тарифікаційної комісії визначається головою комісії. Тарифікаційний список складається щорічно, є документом для складання штатного розпису, додається до нього і підписується всіма членами комісії. У разі зміни протягом року розміру посадового окладу, доплат та надбавок тарифікаційною комісією вносяться відповідні зміни до тарифікаційного списку. Відповідно до наказів головного лікаря Старосинявської ЦРЛ «Про призначення комісії та відповідальних осіб за окремі розділи робіт» № 1-ОД від 02.01.2013 р., 03.01.2012 р., 04.01.2011 р., 04.01.2010 р., 02.01.2009 р., 03.01.2008 р., 02.01.2007 р., 03.01.2006 р., 03.01.2005 р. для визначення посадових окладів працівників ЦРЛ та розміри надбавок та доплат були створені відповідні комісії, членами якої були головний бухгалтер, економіст, інспектор з кадрів, голова профкому, головою комісії був головний лікар. Комісією підписані тарифікаційні списки працівників Старосинявської ЦРЛ, в яких визначено посадові оклади працівників, підвищення, доплати та надбавки. Дослідивши надані суду тарифікаційні списки Старосинявської ЦРЛ за 2005-2012 р.р включно, судом встановлено, що посадовий оклад головному бухгалтеру ЦРЛ визначено у розмірі, що є меншим, ніж на 10-20 % нижче посадового окладу керівника закладу, як це передбачено відповідним пунктом умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення. Висновком судово-економічної експертизи № 94/14-26 від 25.04.2014 року визначено, що встановлення посадового окладу та проведені нарахування заробітної плати головному бухгалтеру Старосинявської ЦРЛ [PERSON] за період з 05.10.2005 р. по 31.12.2012 р. не відповідають чинному законодавству про оплату праці та вимогам Наказу №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення». Експертом здійснено перерахунок заробітної плати головному бухгалтеру Старосинявської ЦРЛ [PERSON] за період з 05.10.2005 р. по 31.12.2012 р. з установленням посадового окладу на 10 % нижче від посадового окладу головного лікаря та визначено розмір недонарахованої та невиплаченої заробітної плати за вказаний період у сумі 41585, 55 грн. Також експертом здійснено перерахунок заробітної плати головному бухгалтеру Старосинявської ЦРЛ [PERSON] за період з 05.10.2005 р. по 31.12.2012 р. з установленням посадового окладу на 20 % нижче від посадового окладу головного лікаря та визначено розмір недонарахованої та невиплаченої заробітної плати за вказаний період у сумі 17383,12 грн. Таким чином, судом встановлено, що в період з 05.10.2005 р. по 31.12.2012 р. головному бухгалтеру Старосинявської ЦРЛ [PERSON] нараховувалась та виплачувалась заробітна плата у меншому розмірі, ніж передбачено Умовами оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення, внаслідок невірного встановлення тарифікаційною комісією посадового окладу головного бухгалтера. Посилання представника відповідача на те, що згідно з актами ревізій фінансово-господарської діяльності лікарні не було виявлено порушень законодавства при встановленні посадових окладів не можуть бути прийняті до уваги, так як зазначені ревізії проводились вибірковим способом, а доказів стосовно того, що при їх проведенні детально досліджувалось питання щодо встановлення посадового окладу позивачу суду не було надано. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. П. 1.9 Наказу №308/519 від 05.10.2005 року визначено, що при встановленні факту неправильної оплати праці керівник закладу, установи зобов'язаний вжити заходів щодо негайного виправлення помилок та виплати працівникові належної йому суми за весь час неправильної оплати. За наведених обставин, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про порушення прав позивача [PERSON], які підлягають захисту шляхом часткового задоволення вимог та стягнення із відповідача недонарахованої та невиплаченої їй заробітної плати внаслідок невірного встановлення посадового окладу за період з 05.10.2005 р. по 31.12.2012 р. у сумі 17383,12 грн., виходячи із установленням посадового окладу на 20 % нижче від посадового окладу головного лікаря згідно з п. 2.2 Наказу №308/519 від 05.10.2005 року. При цьому, судом враховано, що відповідно до Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення визначення посадового окладу працівників закладів охорони здоров'я (в даному випадку головного бухгалтера в межах на 10-20 відсотків нижче посадового окладу керівника закладу) належить виключно до компетенції тарифікаційної комісії закладу та не може визначатись ні одноособово керівником, ні головним бухгалтером, так і суд не може перебирати на себе дану функцію, однак з врахуванням того, що посадовий оклад був встановлений позивачу нижче мінімального розміру, тому вважає найприйнятнішим у даному випадку з метою захисту прав позивача стягнути на її користь недонараховану та невиплачену заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу, який у будь-якому випадку не міг бути нижчим нижчої межі - на 20 % нижче від посадового окладу головного лікаря, що буде відповідати вимогам Наказу №308/519 від 05.10.2005 року. Враховуючи те, що позов задоволено частково на суму 17383,12 грн., тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 3107, 24 грн. витрат за проведення експертизи пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial