Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист гідності і честі та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 6000 грн. завдану йому під час скоєння злочину та судові витрати по справі. Позов мотивує тим, що 15 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] наніс йому тілесні ушкодження, в результаті чого він звернувся до Бершадського районного відділу поліції УМВС України у Вінницькій області із заявою про порушення кримінальної справи. Згідно вироку Бершадського районного суду від 20 квітня 2017 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченому ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян, що складає 850 гривень. Вважає, що внаслідок протиправної поведінки відповідача йому також було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із приниженням його честі та гідності, і яку він оцінюю в 6000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Надав заперечення відповідно яких зазначив, що в наслідок позивача були легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоровя, а тому ціна позову позивачем завищена. Події при яких він наніс позивачу тілесні пошкодження відбулись на його подвірї та при неправомірній поведінці позивача, який ображав його дружину нецензурною лайкою. Ніяких сусідів при цьому не було. Також вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, а тому у позові слід відмовити за спливом строку. Крім цього позовна заява не містить жодних доказів по захисту честі та гідності. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали судового кримінального провадження № 126/3462/16-к, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Бершадського районного суду від 20.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. З вироку вбачається, що 5 жовтня 2016 року біля 16 год. 00 хв. в с. Велика Киріївка Бершадського району Вінницької області, [PERSON], знаходячись на земельній ділянці, яка розташована біля будинку № 133 по вул. Шевченка та належить [PERSON], під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, підійшов до останнього та з метою заподіяння йому тілесних ушкоджень, умисно наніс декілька ударів дерев'яною палицею, яку приніс із собою, в обличчя, а саме в район лівого ока, по голові ззаду та в праве вухо. Своїми діями [PERSON] заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забою м'яких тканин волосяної частини потилиці, синця на потилиці, синців на верхній та нижній повіках лівого ока, а також саднин на обличчі та на правій вушній раковині, які відповідно до висновку експерта № 156 від 18.10.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров'я. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цих кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1-2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування завданої внаслідок порушення її прав моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з наступного: відповідно до абз. 2 ч. 3, а також ч. 5 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд дійшов до переконання, що діями відповідача, [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних переживаннях, хвилюванні у зв'язку з спричиненням йому легких тілесних ушкоджень, було порушено його звичайний спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги глибину психічних страждань потерпілого, характер і ступінь вини відповідача, вимог розумності, виваженості і справедливості приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди доцільно задовольнити частково в сумі 1000 грн. Суд не погоджується з твердженнями відповідача стосовно того, що позивач звертаючись до суду з вказаними вимогами пропустив строк позовної давності виходячи з наступного: Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст. ст. 256 та 257 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що випливає зі змісту ст. 261 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, матеріалів кримінального провадження № 126/3462/16-к, [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження [PERSON] 15.10.2016 року, позов до суду подано 19.06.2017 року тобто менше чим через рік, а отже строк позовної давності тривалістю у три роки не закінчився. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640 грн. судового збору.

Outcome: partial