Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.12.2014 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 390бк, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надала Відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн.. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов'язань відповідачем. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов'язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 18.09.2018 року за кредитним договором № 390бк утворилася заборгованість в сумі 6050 грн., яка складається з: 1177,16 грн. - заборгованість за кредитом; 4872,84 грн.- заборгованість зі сплати відсотків. 31.03.2015 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 408бк, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надала Відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн.. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов'язань відповідачем. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов'язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 18.09.2018 року за кредитним договором 408бк утворилася заборгованість в сумі 3250 грн., яка складається з: 684,18 грн. - заборгованість за кредитом; 2565,82 грн.- заборгованість зі сплати відсотків. 18.09.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого до [PERSON] перейшло право вимоги за кредитними договорами №390бк та № 408бк, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON]. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 390бк в розмірі 6050 грн. та заборгованість за кредитним договором № 408бк в розмірі 3250 грн.. Сторони в судове засідання не викликалися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач з заявою із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не звертався, відзив на позовну заяву суду не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2014 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 390бк, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надала Відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 70 % на рік з терміном остаточного повернення кредиту, що складає 12 місяців від дати отримання кредиту (а.с.4-5). 31.03.2015 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 408бк, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надала Відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 70 % на рік з терміном остаточного повернення кредиту, що складає 24 місяці від дати отримання кредиту (а.с.8-9). В якості забезпечення виконання взятих зобов'язань за договорами кредитної лінії 18.12.2014 року та 31.03.2015 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] були укладені договори застави (а.с.6-7, 10-11). 17.09.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого до [PERSON] перейшло право вимоги за кредитними договорами № 390бк та № 408бк, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] (а.с.12). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 390бк, за період з 18.12.2014 року по 18.09.2018 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 6059 грн., яка складається з: 1177,16 - заборгованість за кредитом; 4872,84 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом (а.с.18). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 408бк, за період з 31.03.2015 року по 18.09.2018 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 3265,82 грн., яка складається з: 684,18 - заборгованість за кредитом; 2565,82 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом (а.с.19). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору № 390бк сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 12 місяців - до 18 грудня 2015 року включно. За умовами договору № 408бк сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 31 березня 2017 року включно. Відтак, у межах строку кредитування за договором №390бк до 18 грудня 2015 року та за договором №408бк до 31 березня 2017 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 19 грудня 2015 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором№390бк та з березня 2017 року за договором №408бк, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12). Таким чином, КС «Імперіал ЛТД» не мала права нараховувати відповідачеві відсотки за кредитом за договором № 390бк після 18 грудня 2015 року та за договором № 408бк після 31 березня 2017. Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Пунктом 3.7 кредитного договору №390бк та п. 3.7 кредитного договору №408бк передбачено, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може, за рішенням Кредитного комітету, визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Згідно з пунктом 3.8 кредитного договору №390бк та п. 3.7 кредитного договору №408бк протягом строку визнання кредиту кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140% річних від суми залишку кредиту. Судом встановлено, що позивачем не надано достатніх доказів в розумінні вимог ст. 80 ЦПК України на підтвердження виконання обов'язку кредитної спілки обов'язку проінформувати [PERSON] про прийняття Кредитним комітетом рішення про визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком та зміну відсоткової ставки з 70% - до 140% за кредитним договором №390бк починаючи з 30.06.2015 року та за кредитним договором №408бк починаючи з 30.06.2015 року. Роблячи такий висновок, суд бере до уваги, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку (Постанова ВСУ від 30.11.2016 р. №6-823цс16). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. Таким чином, з усталеної практики Європейського суду з прав та людини випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналізуючи умови кредитних договорів у сукупності із неналежним повідомленням відповідача про прийняття Кредитним комітетом рішення про визнання кредитів кредитами з підвищеним ризиком та зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами в односторонньому порядку, суд вважає встановленим, що відсотки за користування кредитом №390бк з 30.06.2015 року по 18 грудня 2015 року та за користування кредитом №408бк з 02.06.2015 по 31 березня 2017 року слід вважати у розмірі 70 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Заборгованість по процентам за користування кредитом №390бк за період з 18.12.2014 року по 01.06.2015 року складає 376,13 грн.. За період з 30.06.2015 по 18.12.2015 заборгованість по процентам за користування кредитом №390бк підлягає перерахунку у розмірі 70% річних і складає: (132,03грн. за червень + 141,14грн. за липень + 141,14грн. за серпень + 136,59грн. за вересень + 141,14грн. за жовтень + 136,59грн. за листопад) : 2 + (141,14грн. за грудень : 2 : 31*18) = 455,30 грн.. Таким чином, сума нарахованих процентів за користування кредитом №390бк станом на 18.12.2015 року складає 831,43 грн. (376,13 грн. заборгованість з 18.12.2014 р. по 01.06.2015р.+ 455,30грн. за період з 30.06.2015 по 18.12.2015р.). Оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відповідач сплатила 984,99грн. в рахунок погашення відсотків за кредитом №390бк, заборгованість за відсотками за користування кредитом №390бк у [PERSON] відсутня. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом №390бк у розмірі 1023,50 грн. (1177,16 грн. (сума позовних вимог зі сплати основного боргу) -153,66грн. (сума переплачених відсотків)). Заборгованість по процентам за користування кредитом №408бк за період з 31.03.2015 року по 01.06.2015 року складає 83,23 грн.. За період з 30.06.2015 по 31.03.2017 заборгованість по процентам за користування кредитом №408 бк підлягає перерахунку у розмірі 70% річних і складає: 1796,19 грн.( заборгованість за відсотками з 30.06.2015 року по 31.03.2017 року) / 2 = 898,19 грн.. Таким чином, сума нарахованих процентів за користування кредитом №408бк станом на 31.03.2017 року складає 981,42 грн. (83,23 грн. заборгованість з 31.03.2015 року по 01.06.2015.+ 898,19 грн. за період з 30.06.2015 по 31.03.2017р.). Оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відповідач сплатила 750 грн. в рахунок погашення відсотків за кредитом №408бк, заборгованість за відсотками за користування кредитом №408бк у [PERSON] складає: 981,42грн. - 750 грн. = 231,42 грн.. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом №408бк у розмірі 915,16грн., яка складається з: 684,18 грн. - сума позовних вимог зі сплати основного боргу; 231,42 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом №390бк від 18.12.2014 року за період з 01.07.2015 року по 18.09.2018 року в розмірі 5857,83грн. і заборгованість за кредитом в розмірі 153,66 грн., та заборгованості за відсотками за користування кредитом №408бк від 31.03.2015 року за період з 01.07.2015 року по 18.09.2018 року в розмірі 3084,44 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 146,95 грн., а судовий збір у розмірі 557,85 грн. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial