Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст.268ЦПК України 30 вересня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 жовтня 2019 року. Представник ПАТ «Закарпатгаз» - адвокат Бочкор А.П. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення вартості донарахованого об`єму природного газу, за якою просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму вартості донарахованого об`єму спожитого природного газу в розмірі 25938,18 грн., судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.05.2017 працівниками ПАТ «Закарпатгаз» на об`єкті споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] під час контрольного огляду вузла обліку виявлено порушення на ринку природного газу, яке передбачене та кваліфікується Кодексом ГРС як несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання. Дане порушення належним чином зафіксовано актом про порушення від 05.05.2017 року. Акт про порушення підписано споживачем природного газу [PERSON] без жодного зауваження. 19.07.2017 року між ПАТ «Закарпатгаз» та [PERSON] укладено договір на відшкодування вартості втрат природного газу. Згідно якого [PERSON] зобов`язалася до 19.02.2018 року компенсувати вартість природного газу, обсяг якого перераховано актом- розрахунком від 15.06.2017, в розмірі 25 938,18 грн. Вимогу про сплату боргу Відповідачем виконано частково, сплачено 9 000,00 грн., залишок боргу 25 938,18 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.01.2019 року було прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі та призначено судове засідання. Представник позивача ПАТ «Закарпатгаз» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу на основі наявних матеріалів справи, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзиву на позовну заяву не подала, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Таким чином, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки позивач не заперечує щодо такого розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що фактом приєднання побутового споживача [PERSON] до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують її бажання укласти цей Договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості у приватному будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить щомісячна зміна показників лічильника в сторону збільшення, оплата за спожитий природний газ, що документально підтверджено фінансовим станом абонента. Згідно акту про порушення АПР №016559 від 05.05.2017 року, працівниками ПАТ "Закарпатгаз", в присутності споживача [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , виявлено несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання, а саме самовільно встановлено колонку-котел. Із акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості побутовому споживачу (фізичній особі) від 15 червня 2017 вбачається, що з 04 листопада 2016 по 04 травня 2017, об`єм спожитого природного газу становить 4132,28 м.куб., на суму 34938,18 грн. В подальшому, 19.07.2017 року між ПАТ «Закарпатгаз» та [PERSON] укладено договір на відшкодування вартості втрат природного газу. Згідно якого [PERSON] зобов`язалася до 19.02.2018 року компенсувати вартість природного газу, обсяг якого перераховано актом- розрахунком від 15.06.2017, в розмірі 25 938,18 грн. Вимогу про сплату боргу Відповідачем виконано частково, сплачено 9 000,00 грн., залишок боргу дорівнює 25 938,18 грн. Згідно п 1 глави 1 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (надалі Кодекс), суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Відповідно до п. 4 глави І Розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціоноване відновлення газоспоживання виявлений після складання акту про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком. Відповідно до п. 2 Розділу 3 Глави XI, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Згідно п.п. 2 п. 1 глави 2 Розділу XI Кодексу до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: несанкціоноване відновлення газопостачання. Відповідно до п.п. 1 п. 11. глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, якщо розрахований відповідно до вимог цього розділу не облікований (донарахований) об`єм природного газу, що припав на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акту про порушення (тобто до закритого балансового періоду) його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначена за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду не облікованого природного газу. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно положень п. 4 ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 25938,18 грн. вартості донарахованого об`єму спожитого природного газу. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1762,00 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Заяви про неможливість з поважних причин подати докази, що підтверджують розмір понесених витрат на правничу допомогу, що передбачено вимогами ч.1 ст. 246 ЦПК України суду не надано. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Станом на день розгляду справи позивачем документально підтверджено витрати на оплату судового збору, будь-яких інших доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу не надано та до матеріалів позову не долучено, як наслідок відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial