Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач 12.09.2018року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 04.11.2004року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася одна дитина син [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріально дитині не допомагає та жодних коштів на її утримання не надає. Зазначає, що відповідач проходить військову службу за контрактом у Мостиському прикордонному загоні, отримує постійний та регулярний дохід, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків він не має, тому може надавати дитині матеріальну допомогу. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема зазначає, що твердження позивача про те, що він не приймає участі у вихованні сина [PERSON] та не допомагає матеріально, не відповідають дійсності. Стверджує, що він щомісячно передавав кошти дружині на утримання сина, дбав про сімейний благоустрій, матеріально забезпечував ремонт квартири, відпочинок сім`ї тощо. Також вказує, що позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини його доходу є занадто високими для нього, оскільки у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із проходженням військової служби, він витрачає значну суму коштів на лікування, а також зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами та непрацездатними. З огляду на наведене просить суд визначити йому аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, покликаючись на обставини, викладені у відзиві на позову заяву. Погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони з 04.11.2004 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася одна дитина син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 29.03.2005року; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] від 10.03.2006року; довідкою, виданою Мостиським МКП «Житловик» №1018 від 28.08.2018року про склад сім`ї позивачки [PERSON] . Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищенаведені норми, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, то є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його сина до досягнення ним повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027гривень. Згідно наявної у матеріалах справи Довідки про доходи №560 від 19.12.2018року відомо, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] (Мостиський прикордонний загін), займає посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії та загальна сума його доходу за період з червня 2018року по листопад 2018року становить 59594,85гривень (в середньому 9932,48 грн. на місяць). Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини, зокрема те, що відповідач має постійне місце праці, його дохід (заробітна плата) носить регулярний характер, інших неповнолітніх дітей, які б перебували на його утриманні не має, беручи до уваги розмір заробітку (доходу) відповідача та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи також із того, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, а також враховуючи розмір аліментів який погоджувався сплачувати відповідач, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та визначити відповідачу [PERSON] аліменти на утримання його сина [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial