Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС», про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної у ДТП, посилаючись на те, що 11.07.2016 о 08:30 годині [PERSON], керуючи автомобілем марки «М-21412», д/н 43964АВ, при здійсненні повороту ліворуч не переконався в безпечності свого маневру для інших учасників руху, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить йому на праві власності, під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП йому завдано матеріального збитку на суму 128630,16 грн. Страховою компанією відповідача йому було відшкодовано 69760,16 грн. Посилаючись на ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі 58870,00 грн. Крім того, він вважає, що діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що його коштовна річ автомобіль, була пошкоджена. Він проживає в Тернівському районі м.Кривого Рогу, а у справах йому доводиться їздити до центру міста. Міським транспортом він витрачає на дорогу більше 1,5 години в одну сторону. Ремонтувати автомобіль є недоцільним, за результатами ДТП йому потрібно купувати новий автомобіль, гроші на придбання якого він повинен брати у борг, а це погано впливає на його репутацію. Тому просить також стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 15000 грн. і судові витрати, які, після уточнення вимог, складаються з судового збору в розмірі 1139,91 грн. та витрат на складання копії автотоварознавчого дослідження а/м «Ауді 100» №АЕ2146НМ в розмірі 300,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеним в позові, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 31.01.2017 (а.с.21), заперечували проти задоволення позовних вимог. Кожен окремо зазначили, що постанова суду, якою було притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності, є незаконною, постановлена не в залі суду, в ній не зазначено за яку ДТП було притягнуто відповідача до відповідальності та де саме ДТП відбулась, крім того винним у ДТП також вважають водія [PERSON] З приводу стягнення моральної шкоди представник відповідача зазначив, що позивачу ніякої моральної шкоди завдано не було, оскільки автомобіль використовувався як таксі, що підтверджує свідок [PERSON] Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду пояснення згідно з якими ПрАТ «Страхова група ТАС» на підставі заяви [PERSON] від 17.11.2016 здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 69760,16 грн., що була узгоджена з позивачем. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП, приходить до таких висновків. Як встановлено судом, 11.07.2016 о 08 годині 30 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «М-21412», д/н 43964АВ, при здійсненні повороту ліворуч не переконався в безпечності свого маневру для інших учасників руху, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №368571 від 21.10.2016, що міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, ДТП відбулась в м.Кривий Ріг по вул.Водопянова за участю автомобілів «М-21412», д/н 43964АВ, та «Ауді 100 СПГ», д/н [NUMBER]. Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 02.11.2016 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП "Порушення водіями правил дорожнього руху, що потягло пошкодження транспортних засобів, вантажів, доріг, дорожніх споруд або іншого майна" та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень. При цьому у вказаній постанові зазначено, що справа була розглянута в присутності [PERSON], який визнав свою вину в повному обсязі. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017 апеляційну скаргу [PERSON] на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 02.11.2016 щодо [PERSON] повернуто особі, яка її подала. Таким чином, суд не приймає до уваги зауваження відповідача та його представника щодо незаконності постанови суду від 02.11.2016. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи викладене, саме [PERSON] є особою, яка в розумінні ст.1187 ЦК України повинна відшкодовувати шкоду завдану внаслідок ДТП, яка мала місце 11.07.2016 року. Внаслідок ДТП власнику автомобіля [NUMBER], [PERSON] була завдана матеріальна шкода, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ778788 саме він є власником даного транспортного засобу. (а.с.6) Розмір матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Audi 100 СПГ, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) WAUZZZ4AZPN020089, в цінах на дату 04.08.2016 складає 128630,16 грн., що встановлено висновком експертного автотоварознавчого дослідження №Д12/08/16 від 10.08.2016. (а.с.54-82) В судовому засіданні відповідачем не було заявлено клопотань щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру збитків, тому суд приймає в якості належного доказу на підтвердження розміру спричиненої внаслідок ДТП, що мала місце 11.07.2016, шкоди саме висновок експертного автотоварознавчого дослідження №Д12/08/16 від 10.08.2016. Відповідно до вимог діючого законодавства України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8702002 від 23.05.2016. Франшиза становить 250 грн. (а.с.31) Як вбачається з матеріалів, що надійшли до суду від ПрАТ «СГ «ТАС», на підставі заяви [PERSON] від 17.11.2016, позивачу страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 69760,16 грн. (а.с.30, 32-33) Відповідно до положень\~статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень\~ст.1194 Цивільного кодексу України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз'яснено\~\~у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення\~статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Звертаючись з позовом до суду, позивачем пред'явлено вимоги до відповідача [PERSON], як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування заподіяних збитків в розмірі 58870 грн. 00 коп., які складають різницю між матеріальною шкодою 128630 грн. 16 коп., на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д12/08/16 від 10.08.2016, та сумою виплаченого ПрАТ «Страхова група «ТАС» страхового відшкодування в розмірі 69760,16 грн., мотивуючи тим, що суми виплаченого страховою компанією страхового відшкодування не достатньо для покриття матеріальних збитків. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в\~статті 9 цього Закону\~(далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. У відповідності до положень цього\~Закону\~майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності. Згідно\~ст. 9 цього ж Закону, методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Отже, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку - є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності. Таким чином, на відшкодування матеріальної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 58870 грн. 00 коп. матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає доведеними доводи позивача щодо спричинення йому пошкодженням автомобіля моральної шкоди, оскільки відмова відповідача у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки протягом тривалого часу призвела до моральних страждань і душевних переживань позивача, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо порушення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження автомобіля його звичайного укладу життя, так як він позбавився можливості користуватися автомобілем, повинен був звертатися до адвокатів та до суду. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню пропорційно перенесеним позивачем моральних страждань, в розмірі 2000,00 гривень. Крім того, згідно ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 1139,91 грн. (а.с.1) та витрати на складання копії автотоварознавчого дослідження а/м «Ауді 100» №АЕ2146НМ в розмірі 300,00 грн. (а.с.53) На підставі викладеного,

Outcome: partial