Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] Ірза огли на його користь матеріальні збитки заподіяні в наслідок ДТП в сумі 67986 грн. 70 коп., відшкодування витрат позивача з оплати послуг експерта в сумі 1300 грн. 00 коп., моральну шкоду в сумі 4000 грн. 00 коп. та витрати на копіювання документів в сумі 91 грн. 80 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що 30 листопада 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2013 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП. Відповідно до висновку експерта від 17.12.2012 року в кримінальному провадженні № 12012040440000177, вартість відновлюваного ремонту автомобілю Subaru Legacy, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження від ДТП складає 137658,26 грн. Матеріальний збиток, спричинений власнику автомобіля складає - 67986,70 грн., яку відповідач повинен відшкодувати позивачу. Так, із поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.04.2012 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в ПАТ СК Лафорт, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 грн., строк дії поліса з 20.04.2012 року по 19.04.2013 року включно. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується особою, яка завдала шкоду. На місце дорожньо-транспортної пригоди виїжджав страховий комісар СК Лафорт. Проте, до цього часу, страхова компанія Лафорт не відшкодувала позивачу матеріальні збитки, а тому, позивачу не відомо, чи виконав відповідач вимоги викладені в ст. 33 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме в трьох денний строк повідомити страховика про скоєну ним дорожньо-транспортну пригоду. 31 липня 2014 року позивачу під час отримання юридичної консультації стало відомо, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 18 листопада 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ СК Лафорт та введено процедуру розпорядження майном. Тому, матеріальний збиток має сплатити саме відповідач. Крім того, у звязку з пошкодженням автомобілю, позивач поніс додаткові витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи, які склали 1300,00 грн. Протиправними діями відповідача позивачу була також спричинена моральна шкода, яка виражалася в тому, що з пошкодженням автомобіля, який позивач використовував в повсякденному своєму житті, був порушений його усталений спосіб життя. Розмір спричиненої моральної шкоди, позивач оцінює у 4000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією, яка має сплатити шкоду позивачу. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним обставинам. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У судовому засіданні було встановлено, 30 листопада 2012 року о 16 годині 15 хвилин, на автомобільній дорозі Знамянка-Луганськ-Ізварино сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] Ірза огли, який керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номерний знак [NUMBER], та [PERSON], який керував автомобілем Subaru Legacy, державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2013 року [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП та відносно нього закрите адміністративне провадження у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили 25.03.2013 року (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням по вищевказаній адміністративній справі, що набрало законної сили. У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю Subaru Legacy, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], були спричинені механічні пошкодження. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно Висновку експерта № 339/12 від 17.12.2012 року з визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу, а саме автомобіля Subaru Legacy, державний номерний знак [NUMBER], виконаного судовим експертом [PERSON], який має свідоцтво № 22 від 08.07.2011 року, яке дійсне до 08.07.2014 року, позивачу спричинено шкоду на суму 67986,70 грн. (а.с.10-59). За послуги проведення авто-товарознавчого дослідження з визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу та складання Висновку експерта № 339/12 від 17.12.2012 року, позивачем було сплачено 1300,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 339 від 17.12.2012 року (а.с.60). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з розясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст. 453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] Ірза огли була застрахована Приватним акціонерним товариством Страхова Компанія ЛАФОРТ, на підтвердження чого [PERSON] був виданий Поліс № АВ/3230854 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності на одного водія складає 50000,00 грн. з безумовною франшизою в сумі 500,00 грн. (а.с.61) Відповідно до ст. 9 Закону України Про страхування від 07 березня 1996 року за № 85/96-ВР, зі змінами та доповненнями, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. На підставі вищевказаного, сума матеріального збитку у розмірі 40500,00 грн. (з урахуванням франшизи), з загальної суми, яку зазнав позивач в сумі 67986,70 грн., підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія ЛАФОРТ. Згідно листа Моторного (транспортного) страхового бюро України від 02.04.2015 року за вих. № 3/1-04/9703, на теперішній час розпочата процедура банкрутства Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія ЛАФОРТ та призначено розпорядника майна - арбітражного керуючого [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог позивача, судом розяснювалося право позивача на залучення до участі у дану справу Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія ЛАФОРТ чи арбітражного керуючого в якості співвідповідача, але представник позивача відмовився від залучення співвідповідача. Тому, оскільки позивач не предявляв позовних вимог до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія ЛАФОРТ, а суд не може вийти за межі заявлених вимог, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до [PERSON] в частині стягнення вартості відновлювального ремонту в межах відповідальності страхової компанії у розмірі 40500 грн. 00 коп. Разом з тим, сума, яка перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, який (ліміт) згідно договору складає 50000,00 грн. (без урахування франшизи), підлягає стягненню з відповідача. При цьому, відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу та згідно з п. 12.1 ст. 12 цього ж Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь матеріальні збитки заподіяні в наслідок ДТП в сумі 18486 грн. 70 коп. (з яких 500,00 грн. це безумовна франшиза). Крім суми матеріального збитку, суд вважає правомірним також стягнути з відповідача відшкодування половини (1/2 частину) витрат позивача з оплати послуг експерта в розмірі 1300 грн. 00 коп., оскільки інша половина (1/2 частина) мала б бути сплачена страховою компанією, яка не виконала свого обовязку. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль, який належить позивачу, у звязку з чим, порушилися його нормальні життєві умови, він відчув моральні страждання, переніс емоційний стрес. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, в наслідок пошкодження його майна, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з [PERSON] Ірза огли на його користь у якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 2000 грн. 00 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрати на копіювання документів в сумі 91,80 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки з наданого чеку не вбачається, що ці витрати були понесені позивачем саме по цій справі (а.с.67). Крім того, з вказаного чеку вбачається, що оплата відбувалася за ксерокс - 08.09.2014 року, при цьому, до суду позивач звернувся аж 06.10.2014 року, тобто, майже через місяць. Тому, в цій частині вимог позивача, суд вважає необхідним відмовити йому в задоволенні. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., з яких судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп. та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру (в частині моральної шкоди) в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial