Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що 20.10.2014 року між ним та відповідачем по справі [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він надав відповідачу у борг 10400 доларів США, які той зобов`язався повернути до 01.11.2014 року, також передбачені відсотки в розмірі 20% на місяць за прострочку повернення боргу, про що було складено відповідну боргову розписку. На сьогоднішній день відповідач свої зобов`язання за розпискою не виконав. Загальна сума боргу відповідача складається з 10400 доларів США,\~розмір відсотків\~за прострочку\~повернення боргу\~починається з\~01.11.2014\~року станом\~на 05.10.2017\~року складає\~1951040,00\~грн.\~(278720\~х 20%\~х 35\~місяців). За таких обставин позивач просить суд\~позов задовольнити та стягнути заборгованість за договором позики у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував, що гроші було взято в борг. Частково повертав гроші, але без розписки. Не погоджується з відсотками, які вважає занадто високими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Суд виходить з того, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Судом встановлено, що 20.10.2014 року позивач за договором позики надав в борг відповідачу [PERSON] гроші на загальну суму 10 400 доларів США, що підтверджується розпискою. Із змісту розписки вбачається, що [PERSON] 20.10.2014 року зобов`язався повернути борг позивачу в сумі 10400 доларів США до 01.11.2014 року. Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача [PERSON] . Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Відповідно до ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У частині ч.1 ст.527 ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. На спростування зазначених обставин відповідачем не надано суду будь-яких доказів. Враховуючи, що права позивача порушені, а тому з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 10400,00 доларів США за договором позики, укладеного 20.10.2014 року. Вирішуючи позов\~в частині\~розміру відсотків\~за прострочку\~повернення боргу суд виходить з наступного. Так, [PERSON] з 21.09.2016 року перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] , брав участь в антитерористичній операції з 25.09.2016 по 09.11.2016, з 13.02.2017 по 18.03.2017, з 29.03.2017 по 13.04.2017, з 01.10.2017 по 16.10.2017. Також, 29.08.2018 [PERSON] уклав новий контракт терміном на 12 місяців (а.с.51, 53, 54, 138) Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації`внесено зміни достатті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 521/12726/16-ц (№ 61-16144св18) роз`яснив, що банки не мають права нараховувати штрафні санкції, пеню, а також відсотки за користування кредитом військовослужбовцям. Ця заборона діє впродовж особливого періоду, який почався 18 березня 2014 року і триває дотепер. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі N 205/1993/17-ц (касаційне провадження N 61-1664св17) установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 N 303/2014 "Про часткову мобілізацію"(Указ N 303/2014). Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Тому суд не погоджується з розрахунком позивача щодо стягнення відсотків в розмірі 20% на місяць за прострочку повернення боргу, починаючи з 01.11.2014 року, що складає 1951040,00 грн. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає 312000\~грн.\~00\~коп.\~відсотків за\~прострочку повернення\~боргу,\~що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, оцінивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 10400,00 доларів США за договором позики та 312000 грн. 00 коп. відсотків за прострочку повернення боргу. Також у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 8000,00 грн.

Outcome: partial