Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У листопаді 2014 року [PERSON] (далі по тексту Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції в місті [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без укладення шлюбу, визнання за спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця у першій черзі. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 11.08.1990 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] В подальшому [PERSON] почав вживати алкогольні напої та в судовому порядку шлюб було розірвано 11.10.2004 р. Проте, не дивлячись на те, що шлюб між Позивачем та [PERSON] був офіційно розірваний, проте продовжували спільно проживати, виховувати доньку. Крім того, Позивач разом з чоловіком були призначені опікунами малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом відпочивали, проводили свята, спільно вирішували сімейні проблеми. Після розірвання шлюбу, в 2007 році [PERSON] потрапив у ДТП і отримав значні тілесні ушкодження. Після цього, у звязку із станом здоровя [PERSON] не працював, а був на утриманні Позивача. Також, Позивач самостійно оплачувала комунальні послуги та квартирну плату, оскільки чоловік позивача не міг за станом здоровя працювати. 28.07.2014 р. [PERSON] потрапив у ДТП і внаслідок відкритої черепно-мозкової травми помер. Після його смерті, здійснюючий обовязок дружини Позивач поховала його і взяла всі витрати, повязані з його позованням на себе. Після смерті чоловіка залишилась спадщина у вигляді квартири, за адресою: м. Київ, пр.-т Григоренка, 27, кв. 70, автомобіль марки «ВАЗ» та інше майно. Після смерті чоловіка Позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання спадщини, яка залишилась після його смерті, але нотаріус радила звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, бо на момент його смерті з чоловіком не були одружені. Позивачка вважає, що є спадкоємцем за законом четвертої черги, однак просить змінити черговість одержання права на спадкування та надати їй право на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги, посилаючись на те, що вона тривалий час проживала разом із спадкодавцем, опікувалася ним, так як він тривалий час хворів і потребував сторонньої допомоги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов та його підстави та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечувала та просила його задовольнити, посилаючись на те, що вона є донькою Позивача та померлого, дійсно батьки було розлучені проте, проживали разом, вели спільний побут, виховували її та молодшого брата [PERSON] та вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували та просили у його задоволені відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не довела той факт, що вона мала сімейні стосунки із спадкодавцем, що вони були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права і обов'язки, як чоловік та жінка, тому не має законних підстав стверджувати, що вона є спадкоємцем за законом четвертої черги. Також, представник відповідача посилався, що спадкодавець весь час до моменту смерті працював, отримував зарплату, в безпорадному стані не перебував та сторонньої допомоги не потребував, а тому підстав для застосування ст. 1259 ЦК України відсутні. Представник третьої особи Головного управління юстиції в місті [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Суд, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 28 липня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області 01 серпня 2014 року (а.с. 4). Квартира 70 по пр.-ту Григоренка 27 в м. Києві належить [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 06.12.1995 р. (а.с. 17). Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому вищезазначене майно. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 05.12.2014 р. [PERSON] заповіту не складав, тому відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України його майно підлягає спадкуванню за законом. Відповідно до копії матеріалів спадкової справи № 1340/2014 щодо майна померлого 28 липня 2014 року [PERSON], яка заведена Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою, із заявами про прийняття спадщини [PERSON] 05.12.2014 р. звернулися [PERSON], його донька (а.с. 89 зворот), 24.12.2014 р. [PERSON], колишня дружина (а.с. 99 зворот) та 15.01.2015 р. звернулася [PERSON], мати спадкодавця (а.с. 102). 21 травня 2015 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] та наявність в Дарницькому районному суді м. Києва цивільної справи за позовною заявою [PERSON], що стосується матеріалів спадкової справи (а.с. 199). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. У судовому засіданні Позивач пояснила, що перебувала зі спадкодавцем у шлюбі з 11.08.1990 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу народилася дитина [PERSON] (а.с. 8). Донька вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). В подальшому [PERSON] почав вживати алкогольні напої та в судовому порядку шлюб було розірвано 11.10.2004 р. (а.с. 132). Проте, не дивлячись на те, що шлюб між Позивачем та [PERSON] був офіційно розірваний, продовжували спільно проживати, виховувати доньку. Крім того, пояснила, що Позивач разом з спадкодавцем були призначені опікунами малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується витягом з розпорядження № 630 від 07.06.2006 р. (а.с. 7). Разом відпочивали, проводили свята, що підтверджують спільні фотографії (а.с. 42-59), спільно вирішували сімейні проблеми. Після розірвання шлюбу, в 2007 році [PERSON] потрапив у ДТП і отримав значні тілесні ушкодження, що підтверджується випискою з історії хороби (а.с. 60). Після цього, у звязку із станом здоровя [PERSON] не працював, а був на утриманні Позивача. Також, Позивач самостійно оплачувала комунальні послуги та квартирну плату, що підтверджується квитанціями (а.с. 63-76), оскільки чоловік позивача не міг за станом здоровя працювати. 28.07.2014 р. [PERSON] потрапив у ДТП і внаслідок відкритої черепно-мозкової травми помер. Після його смерті, здійснюючий обовязок дружини Позивач, забрала тіло чоловіка, поховала його і взяла всі витрати, повязані з його похованням на себе, що підтверджується товарними чеками (а.с. 152), журналом реєстрації видачі трупів (а.с. 153). Вважає, що вони проживали саме як чоловік та жінка. Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом було задоволені клопотання сторін про допит свідків в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON], [INFO] в судовому засіданні пояснив, що знає [PERSON] та [PERSON] з 1999 р., які проживали, як чоловік та жінка, вели сумісне господарство, разом їздили відпочивати, турбувалися один про одного. У 2007 році [PERSON] потрапив у ДТП та [PERSON] доглядала його. Крім того, факт сумісного проживання Позивача та [PERSON] у судовому засіданні фактично підтвердив і свідок [PERSON], який є хрещеним батьком сина покійного. Повідомив, що він знав, що сімя [PERSON] з 2004 року в розлучені, причина розлучення стала подружня зрада [PERSON], у нього народилася дитина від іншої жінки. Проте, Галина простила чоловіка та вони проживали разом в квартирі по пр.-ту [PERSON], хлопчика рідна мати покинула, та [PERSON] знайшли хлопчика взяли опіку над ним. Свідок часто був у родині [PERSON] вдома, хрестив хлопчика, разом зустрічали сімейні свята. У 2014 році дочка [PERSON] вийшла заміж, та [PERSON] та [PERSON] разом були на весіллі. Щодо ДТП у 2007 році, [PERSON] доглядала [PERSON], можна сказати, що витягла з того світу. Зовнішніх дефектів після ДТП не було. Андрій як поправився, займався садибою у селі в тещі, як міг так і працював. Свідок, [PERSON], [INFO], повідомила суду, що знала [PERSON] з дитинства, з одного села, ходили в одну школу. Подружжя [PERSON] знає як подружжя, часто бувала у них дома на святах. Коли сталося ДТП у 2007 році, [PERSON] постійно ходила до [PERSON], піклувалася про нього, доглядала. Про, факт, що вони розлучені не знала, про виклики міліції свідку нічого не відомо. [PERSON] вживав алкогольні напої, [PERSON] плакалась про це. Свідок, [PERSON], [INFO], повідомив суду, що знав [PERSON] з 1994 року, познайомилися на роботі. Працював охоронником. Андрій працював повний робочий день на автостоянці, зарплат приблизно 2\~500,00 3\~000,00 грн. Іноді, він випивав. Іноді з дружиною були сварки на грунті випивки та вона викликала міліцію, щоб його заспокоїти. Андрій мав водійські права, керував автомобілем, їздив часто в село до тещі. З наданої суду ксерокопії паспорта [PERSON], встановлено, що останній з 17.09.1999 р. був зареєстрований за адресою: м. Київ, пр.-т [PERSON][ADDRESS], 10.04.2009 р. був знятий з реєстрації за вказаною адресою, та зареєстрований за адресою [INFO]. (а.с. 15-16). Під час розгляду справи, Позивач, пояснила, що дійсно [PERSON] був на момент смерті зареєстрований за адресою по Григоренка, проти фактично проживав за адресою: м. Київ, пр.-т [PERSON][ADDRESS]. Оскільки, ним була оформлена опіка над малолітнім [PERSON] необхідно було зареєструвати дитину тому в родині і було прийнято рішення, зареєструвати [PERSON] по пр.-ту Григоренка, та дитину зареєструвати за місцем реєстрації батька ([PERSON]П.). Квартиру по пр.-ту [PERSON] оформлена на доньку Ульяну, відповідно до договору дарування. Та під час розгляду справи сторонами дані обставини не заперечувались. Посилання відповідача [PERSON], що покійний син після розлучення проживав за адресою: м. Київ, пр.-т Григоренка, 27, кв. 70 спростовуються письмовими доказами, що міститься в матеріалах справи, а саме, актом обстеження умов проживання від 19.05.2014 р. (а.с. 151), матеріалами звернення до ГУ МВС України Дарницьке РУ (а.с.161-196), постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2009 р. (а.с. 62). Судом було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Та на вимогу ухвали суду про витребування доказів, надано матеріали по зверненню до ОВС [PERSON], проживаюча за адресою: м. Київ, пр.-т [PERSON], 24/1, кв. 41. З яких вбачається, що [PERSON] проживав за адресою, м. Київ, пр.-т [PERSON], 24/1, кв. 41 та виклики міліції, повязані з тим, що чоловік перебував в нетверезому стані та вчиняв сімейні скандали (а.с. 161-196), що підтверджує посилання Позивача на те, що вони проживали разом та мали спільний побут. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем [PERSON] та її представником не були спростовані надані Позивачем докази проживання разом із [PERSON] однією сім'єю та не було надано доказів у підтвердження своїх посилань про те, що спадкодавець не проживав із позивачем. Враховуючи викладене, суд вважає, що Позивачем у судовому засіданні було доведено, що з 2004 року вона проживала однією сім'єю з [PERSON] без шлюбу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом у четверту чергу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи зазначені вище норми, відповідачі є спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі у встановлений законом термін та спосіб прийняли спадщину [PERSON], не усунені від права на спадкування, не відмовилися від прийняття спадщини, тому мають право на спадкування перед позивачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у безпорадному стані не перебував, відносно нього відсутні рішення суду щодо визнання його недієздатним чи обмежено дієздатним, відсутні інформація стосовно встановлення над ним опіки або піклування (а.с. 200), [PERSON] не перебував на обліку в управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, соціальної допомоги не отримував (а.с 201). Твердження Позивача про те, що [PERSON] тяжко хворів тривалий час, у результаті чого потребував постійного стороннього догляду, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, так як належних та достатніх доказів суду надано не було. Крім того, сама Позивач та опитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що покійний самостійно керував автомобілем, займався садибою, обслуговував себе самостійно, та міг матеріально себе утримувати. Та обставина, що Позивачем купувалися ліки, коли [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 01.12.2007 р. по 10.12.2007р., після ДТП не може бути підставою для зміни черговості у спадкуванні, так як вказаний період часу не є значним, як це передбачено ст. 1259 ЦК України. Сам факт догляду Позивача за[PERSON] не може бути підставою для зміни черговості у спадкуванні так як у судовому засіданні встановлено, що Позивач доглядала за [PERSON], як за чоловіком, з яким вона проживає однією сім'єю, і з яким має взаємні права та обов'язки. Частиною 2 ст. 21\~СК України передбачено, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Крім того, у\~ч. 4 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 р. роз'яснено, що\~проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. З огляду на викладене відсутні законні підстави для зміни черговості спадкування майна [PERSON] та надання Позивачу права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Суд, вислухавши учасників, які приймали участь у справі, дослідивши всі доказі по справі, зясувавши всі обставини справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: partial