Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву б/н від 22.07.2015 року, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua , складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Цією заявою відповідача підтверджується, що він був повністю проінформаний про умови кредитування, які були йому надані в письмовій формі. При укладанні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України щодо договору приєднання. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п.1.1.1.63 Договору - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною картою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до п. 2.1.1.12.3 договору. На підставі п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.12.7.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідкує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, визначеному Тарифами, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 365 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.1 договору клієнт сплачує банку пеню розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. В редакції умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми не повернутого кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 процентів для картки «Універсальна», 84,0 процентів для картки «Універсальна голд». Відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим станом на 11.07.2021 року заборгованість становить 19565,51 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 15 764,51 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 3801,00 грн. 16.09.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Відповідач зазначає, що додані до позову Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи ним не підписані, тому неможливо стверджувати що вказані документи на момент отримання кредитної карти взагалі містили такі положення та умови, не надано доказів отримання відповідачем коштів, про стягнення яких звертається позивач, оскільки відповідач вже сплатив усі належні кошти банку, а подвійне стягнення є недопустимим. При укладанні договору у 2015 році банк не проінформував та не узгодив умов надання кредитних коштів. Крім того, відповідач просить застосувати до спірних відносин строк позовної давності. 26.03.2021 року позивачем подано відповідь на відзив. При укладенні кредитного договору б/н від 22.07.2015 року відповідачем було підписано заяву - анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, умови договору зафіксовані у декількох документах, з якими відповідач був ознайомлений: заява позичальника, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи. Уся інформація була розташована на офіційному сайті www.privatbank.ua, відповідачу був відкритий картковий рахунок та видана пластикова картка. З моменту укладення кредитного договору відповідачем не висловлювалося жодних вимог щодо неправильного нарахування відсотків, він частково погашав заборгованість за кредитом, відповідно погоджувався на запропоновані умови. Враховуючи, що згідно виписки по рахунку, відповідач активно користувався картою, частково погашав заборгованість за кредитним договором, що свідчить, що відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. При укладенні кредитного договору, процентна ставка за кредитним договором була встановлена у розмірі 3,6 відсотків на місяць (43,2 відсотки на рік), що чітко вбачається з витягу з Тарифів. Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав письмове клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов надав. Суд дослідивши письмові докази, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач звернувся до ПАТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, на підтвердження чого позивачем надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22.07.2015 року, згідно якої вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг. При цьому вказана анкета - заява взагалі не містить підпису відповідача, а лише відпис працівника банку. Також, 25.11.2020 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту кредитних продуктів картка Універсальна, карта Універсальна Gold, карта Platinum, карта MC World Black Edition, карта Visa Signature , карта MC World Elite , карта Visa Infinite. 14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією статуту позивача. На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Тарифів кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н), згідно якого 19.01.2016 року відбувся старт карткового рахунку, проте кредитний ліміт було встановлено 22.08.2019 року в розмірі 1000,00 грн, який у подальшому банком був змінений; довідка з інформацією про надані [PERSON] кредитні картки, зокрема, їх номер, дату відкриття та термін дії, виписку по рахунку за період з 12.09.2016 року по 01.06.2021 року. Згідно з наданим банком розрахунком, у [PERSON] станом на 11.07.2021 року виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 22.07.2015 року в розмірі 19 565, 51 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 15 764, 51 грн, заборгованість за простроченим відсотками - 3801, 00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач посилається на те, що умови кредитного договору, укладеного між ним та відповідачем, визначені в Умовах та правилах наданнях банківських послуг в ПриватБанку. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляв АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості за договором №б/н від 22.07.2015 року, виписки по рахунку за період з 12.09.2016 року по 01.06.2021 року вбачається, що відповідач отримував кошти з кредитної картки. АТ КБ "ПриватБанк", обґрунтовуючи право вимоги в частині нарахування процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився й погодився з ними, крім того сама заяву-анкета про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку не містить підпису відповідача, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо підстав нарахування, розміру та порядку сплати процентів та пені. Позивач хоча і долучає довідку з інформацією про надані кредитні картки відповідачу, однак в ній відсутні дані про те, якими саме ці кратки були і відповідно яким тарифом останній користувався. Також позивачем не долучено жодного доказу, що, змінивши умови кредитування, в тому числі щодо нарахування процентів у розмірі, встановленому Банком, він повідомив про це боржника, а останній погодився з таким розміром. Роздруківка із сайту позивача певних витягів з Умов та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, а також відсутність будь-яких інших погоджених у встановленому порядку домовленостей про їх нарахування та розмір чи ознайомлення з ними відповідач, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наведена правова позиція викладена в постанові Великою Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. Згідно наданої позивачем виписки по рахунку за період з 12.09.2016 року по 01.06.2021 року відповідач періодично погашав заборгованість у повному обсязі, останнього разу - 07.09.2019 року відповідачем було внесено 251,95 грн, після чого на карті залишився залишок власних коштів відповідача у розмірі 50, 41 грн. При цьому, судом шляхом підрахунку встановлено, що з 07.09.2019 року по 01.06.20201 року відповідачем було внесено на картковий рахунок 3633, 68 грн, зараховано зі «Скарнички» 2704, 58 грн, списано банком самостійно з інших рахунків відповідача 7515, 05 грн, а використано (розрахунки в магазині, поповнення мобільного рахунку, переведення кошів, зняття готівки в банкоматі тощо) відповідачем - 19 255, 59 грн. Тобто, сума не повернутих коштів складає 5403, 28 грн ( =19 255, 59 - 3633,68 - 2704,58 - 7514,05 ) Щодо підписання відповідачем 25.11.2020 року паспорту споживчого кредиту кредитних продуктів картка Універсальна, карта Універсальна Gold, карта Platinum, карта MC World Black Edition, карта Visa Signature , карта MC World Elite, карта Visa Infinite, то суд звертає увагу, що згідно виписки по рахунку наданої банком з 26.11.2020 року, відповідач кредитною картою не користувався взагалі, оскільки за період з 26.11.2020 року по 01.06.2021 року проводилося лише списання банком відсотків за користування кредитного ліміту. Щодо зауважень відповідача, що заява - анкета від 22.07.2015 року не містить підпису відповідача, суд звертає увагу, що відповідач користувався кредитною картою та отримував кошти з карти, а відсутність підпису є свідченням лише не погодження умов отримання кредитних коштів та про відсутність згоди відповідача на запропоновані банком умови надання банківських послуг. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд не вбачає підстав для її застосування, крім того, згідно виписки по рахунку, заборгованість виникла з 07.09.2020 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково у розмірі 5403,28 грн. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial