Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернувся із указаним позовом, який мотивував тим, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 23.11.2010, згідно якої отримала кредит у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява від 23.11.2010 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 16.01.2019 має заборгованість у розмірі 13788,67 грн., яка складається із: тіла кредиту- 1316,84 грн., відсотків за користування кредитом - 1617,22 грн., пені - 9721,82 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 632,79 грн. Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 13788,67 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн. Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися, відзив на позов від відповідача, відповідь на відзив від позивача, заперечення на відповідь від відповідача до суду не надходили. Поштове відправлення (копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовом та додатками до нього) повернулося на адресу суду без вручення відповідачеві з відміткою поштаря «адресат не проживає» (а.с.69). Ураховуючи, що відповідач [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №256/02-23 від 14.02.2019 (а.с.63), поштове відправлення направлялося за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляла, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, поштове відправлення таким, що доставлене. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Матеріалами справи установлено, що 23.11.2010 [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 23.11.2010, згідно якої отримав кредит у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.13). Підписавши указану анкету-заяву відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», розміщеними на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між відповідачем та банком договір (а.с.113-48). Крім того, відповідач зобов`язувалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві (а.с.13). Зазначеною заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформана про умови кредитування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі. При укладенні кредитного договору сторони керувались ст.634 ч.1 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. На підставі п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.7 Договору відповідач зобов`язувався: погашати заборгованість за кредитом, процентами, за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Овердрафт (п.1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Згідно п.2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом. згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють нарахування. При непогашенні суми простроченного кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг разом із Тарифами визнала та погодилася на запропоновані Банком умови користування послугами банку. За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Позивач посилався у позові на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 16.01.2019. Згідно указаного розрахунку позивача [PERSON] має заборгованість у розмірі 13788,67 грн., яка складається із: тіла кредиту - 1316,84 грн., відсотків за користування кредитом - 1617,22 грн., пені - 9721,82 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 632,79 грн. (а.с.8-12). Суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної сплати тіла кредиту у розмірі 1316,84 грн. позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Оцінюючи обґрунтованість вимог позивача про стягнення 1617,22 грн. боргу із відсотків суд виходить із такого. Під час укладення кредитного договору сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, кінцевий термін повернення кредиту, який відповідає строку дії картки. За ухвалою суду від 19.02.2019 (а.с.64), позивачем було надано виписку по кредитній картці [PERSON] за період із 23.11.2010 по 16.01.2019 та інформацію про усі видані [PERSON] кредитні картки, термін їх дії (а.с.72-75). Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", за договором б/н від 23.11.2010, укладеного між сторонами, [PERSON] було надано такі кредитні картки : - [NUMBER] із датою відкриття 23.11.2010, терміном дії до 09/14; - [NUMBER] із датою відкриття 07.08.2012, терміном дії до 09/15; - [NUMBER] із датою відкриття 18.08.2014, терміном дії до 08/18; - [NUMBER] із датою відкриття 10.02.2015, терміном дії до 08/18 (а.с.72). Отже, кредитна картка відповідача перевипускалася три рази. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача убачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та вносила кошти на погашення заборгованості (а.с.8-12,72-75). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ. Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов`язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. На підставі Умов кредитування із використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільговий період» та розрахунку заборгованості, судом установлено, що базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами на час укладення договору становила 36,00% річних (3% на місяць). Згодом відсоткова ставка почала змінюватися: за тратами здійсненим з 16.01.2013 становила 30% річних (2,5% на місяць), за тратами здійсненими з 01.09.2014 - 34,8% річних (2,9% на місяць) , з 01.04.2015 - 43,2% річних (3,6% на місяць) (а.с.8-12,14). Отже, при визначенні розміру процентів за користування кредитом ним застосована вищевказана змінювана процентна ставка. За увесь період користування кредитною карткою відповідачем сплачувалися кошти за користування кредитом за змінюваною відсотковою ставкою, що дає підстави вважати, що відповідач погоджувалася із такою відсотковою ставкою. Таким чином, суд вважає, що змінювана ставка була узгоджена сторонами. Як убачається із розрахунку позивача, а саме колонки №8, відсотки за користування кредитом позивачем останнього разу були нараховані 30.06.2017 у сумі 7,04 грн. Після цього відсотки позивачем не нараховувалися, а отже, відсотки за кредитом нараховані позивачем у межах строку дії договору, тому до стягнення із відповідача підлягають відсотки у сумі 1617,22 грн. Крім заборгованості за кредитом та відсотками, позивач також просить суд стягнути з відповідача 9721,82 грн. пені та штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 632,79 грн. (процентна складова). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.(в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) + 5 % від суми заборгованості. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У зв`язку з цим, суд, із урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 646,70 грн., який складається із фіксованої частини - 500,00 грн. та процентної складової 146,70 грн. (5% від суми заборгованості за кредитом х 2934,06 грн. (1316,84 тіло кредиту + 1617,22 грн. відсотки за користування кредитом)), а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача заборгованості на загальну суму у розмірі 3580,76 грн. та із відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 3580,76 грн., тобто на 26%, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 499,46 грн. (1921 грн. х 267) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial