Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить суд звільнити з під арешту, накладеного відділом державної виконавчої служби Таращанського РУЮ автомобіль марки ВАЗ, модель: 210700-20, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та зобов'язати відповідача винести постанови про зняття арештів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольни. Представниця відповідача в судовому засіданні при вирішення даного позову поклалася на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, належно повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DN81AR03110061 від 21.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 45235.64 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на купівлю автомобіля, реєстрацію предмета застави в Державний реєстр обтяжень рухомого майна, сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ та інших платежів. В забезпечення виконаня зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 21.09.2007 року сторони уклали договір застави рухомого майна. Згідно нього [PERSON] надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель 210700-20, 2007 року випуску, легковий седан В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належав йому на праві власності. У звязку з неналежним виконанням позивачем зобов'язань за кредитним договором, відповідач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2011 року позовні вимоги задоволено. Заставлений автомобіль було передано шляхом вилучення в заклад ПАТ КБ «Приват Банк» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на нього звернено стягнення. Проте, реалізація заставного майна, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виявилася неможливою, так як згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого, на майно накладені арешти третіх осіб. Так, відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03.07.2014 року зареєстровано три записи обтяження майна, а саме: договір застави № DN81AR03110061від 21.09.2007 ПАТ КБ "ПриватБанк", ухвала № 2-4816/09 від 24.06.2009 року, Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про накладення арешту на майно в забезпечення позову та постанова ВДВС Таращанського РУЮ про відкриття виконавчого провадження № 15568530 від 28.10.2010 року. В зв'язку з тим, що наявність накладеного арешту на предмет застави та заборона його відчуження порушує законне право позивача, як заставодержателя на переважне, перед іншими, кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предемету застави, останній звернувся до суду з даним позовом. Дане встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Ст. 572 ЦК України визначає, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п.7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. Ч.4 ст.174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з того, що позовна вимога позивача про зобов'язання відповідача винести постанову про зняття арештів з вказаного автомобіля є передчасною, оскільки будь-яких доказів щодо відмови останнього винести таку постанову в добровільному порядку і, таким чином, виконати вимоги ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», немає, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов частково.

Outcome: partial