Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому з урахуванням уточнень просила: зобовязати відповідача перенести власний контейнер для збору твердих побутових відходів, встановлений на прибудинковій території багатоквартирного будинку № 15, що по вул. Лермонтова, в м. Полонне на відстань не менше ніж 20 м від стін її квартири № 2, що знаходиться у вказаному будинку; заборонити [PERSON] утримувати у господарській будівлі та огорожі біля неї, які розташовані поряд із зазначеним будинком, свині, та домашню птицю, зокрема качки, кури; стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду в сумі 2000 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що вона та [PERSON] проживають у згаданому багатоквартирному будинку біля якого також розташовані господарські будівлі, однією із яких користуються відповідач. Останній на прибудинковій території будинку встановив власний контейнер для збору побутових відходів, відстань від якого до стін її квартири не відповідає санітарним нормам, оскільки становить менше ніж 20 метрів. Також відповідач у своїй господарській будівлі, та огорожі біля неї, утримує свині, кури, качки, при цьому відстань від вказаних господарської будівлі і огорожі до стін її квартири становить відповідно 13,2 та 8 метрів, що також є порушенням існуючих норм і правил. Через знаходження у контейнері побутових відходів, утримання у хліві свиней, домашньої птиці постійно виникають неприємні запахи, скупчується велика кількість мух, комах, які проникають у квартиру, що унеможливлює в своєму житлі відкрити вікна. Також вказувала, що хворіє астмою, та звязку з названими негативними наслідками у неї загострились хвороби, вона не може через гострий аміачний запах здійснити прогулянку у дворі, а на неодноразові звернення до [PERSON] про добровільне усунення зазначених порушень, останній не реагує, та для неї через таку поведінку відповідача завдається моральна шкода. В судовому засіданні позивачка і її представник позов підтримали, просили задовольнити його вимоги. Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що його довіритель дійсно встановив власний контейнер для твердих побутових відходів, яким також користуються інші жителі будинку. Розташування контейнеру не шкодить для мешканців жилого будинку, та позивачці. Не заперечив про утримання ним у господарській будівлі свиней, домашньої птиці, однак на його думку дана обставина також не завдає шкоди [PERSON] Представник третьої особи [PERSON] зазначив суду, що він приймав участь у комісійному обстеженню прибудинкової території будинку в якому проживають сторони при якому було встановлено, що [PERSON] на території загального користування встановив контейнер для відходів, яким користується одноосібно, а також у господарській будівлі, що розташована на прибудинковій території утримує свині, кролі, кури. Вказав, що у Полонській міській раді відсутні відповідні місцеві правила, які би регулювали порядок і норми утримання жителями міста сільськогосподарських тварин, домашньої птиці. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази суд вважає позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачка та відповідач проживають у чотирьохквартирному будинку, що розташований в м. Полонне по вул. Лермонтова, 15 у квартирах відповідно № 2 і 4. На прибудинковій території вказаного будинку [PERSON] встановив власний сміттєвий бак, який використовує одноосібно, та цей бак знаходиться на відстані 15,7 м від стіни жилого будинку, зокрема квартири в якій проживає [PERSON] Також, на прибудинковій території будинку розташовані господарські будівлі, однією із яких користується відповідач, який утримує у цій будівлі та огорожі, що є біля неї, сільськогосподарські тварини і домашню птицю. Зокрема, на даний час ним утримується троє поросят, вісім курок та одинадцять кролів. Вказана господарська будівля з огорожею розташована від стін жилого будинку (квартири позивачки) на відстані відповідно 13,2 та 8 метрів. Наведені обставини стверджуються поясненнями позивачки і її представника, представника Полонської міської ради [PERSON], показаннями свідка [PERSON], даними акту комісійного обстеження прибудинкової території багатоквартирного будинку із схемою, та не заперечується представником відповідача. Вирішуючи питання законності позовних вимог суд виходить із такого. Кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди (ч. 1 ст. 50 Конституції України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право, зокрема, на безпечні для здоров'я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Статтями 15, 19, 22 зазначеного Закону встановлені вимоги до атмосферного повітря в населених пунктах, до жилих приміщень, в т.ч. зобов'язання громадян утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки, споруди будь-якого призначення, території відповідно до вимог санітарних норм. Також, статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який набрав чинності 01.07.2015 року на співвласників багатоквартирного будинку, яким являється будинок, де проживають сторони покладені обовязки, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм. Відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 19.06.1996 року № 173, зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України 24.07.1996 року № 379/1404 (далі Правила) пункту 1.1 контейнером для зберігання побутових відходів (контейнер) є металева або пластикова ємність, призначена для збирання та зберігання побутових відходів, виготовлена згідно з вимогами державних стандартів. Дія санітарних норм поширюється на відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів та поводження з відходами, та вони є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та підпорядкування і громадянами (пункт 1.3 Правил). У разі застосування планово-подвірної системи збирання побутових відходів на об'єктах благоустрою населених пунктів мають бути виділені спеціально обладнані майданчики для розміщення контейнерів для зберігання побутових відходів (контейнерні майданчики) із зручними під'їздами для сміттєвозів (пункт 2.6 Правил) Контейнерні майданчики повинні мати водонепроникне тверде покриття та бути обладнані навісами, огорожею та ізольовані від об'єктів обслуговування населення, господарських дворів і магістральних вулиць смугою зелених насаджень шириною не менше 1,5 м, не повинні бути прохідними для пішоходів і транзитного руху транспорту (пункт 2.7 Правил). Контейнерні майданчики повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м (пункт 2.8 Правил). Розміщення господарських будівель біля житлового будинку визначається в Державних будівельних нормах "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" 360-92, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44. За положеннями пунктів 3.24, 3.25а, вказаних ДБН господарські будівлі для утримання худоби, інших тварин і птиці допускаються в селищах міського типу, а також у міських районах садибного житлового будівництва, де згідно з нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування та державного нагляду дозволено їх утримання. Розташування цих будівель на присадибних ділянках слід виконувати відповідно до місцевих правил забудови для сільських населених пунктів. Відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами для худоби, свійських тварин та птиці площею до 50 кв. м має бути не менше ніж 15 м. Таким чином, відповідач встановивши на прибудинковій території багатоквартирного будинку контейнер для збирання відходів, відстань від якого до стіни жилого будинку, зокрема квартири позивачки, становить 15,7 м, тим самим порушив норми зазначених вище Правил. Також, [PERSON] порушує згадані ДБН, оскільки утримує у господарській будівлі і огорожі біля неї, що розташовані на прибудинковій території багатоквартирного будинку на відстанях відповідно 13,2 та 8 метрів, свині, кролі, кури. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України . Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Отже, суд вважає, що захистити порушені права позивачки необхідно шляхом покладення на відповідача обовязків по перенесенню контейнера для відходів на відстань не менше ніж 20 м від стін жилого будинку, зокрема квартири в якій проживає [PERSON], а також припинення утримувати в господарській будівлі худобу, домашні тварини і птицю. Суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, яка за твердженнями [PERSON] проявляється у погіршенні стану здоровя, через неприємні запахи, котрі виникають від контейнера для відходів, від утримання [PERSON] у хліві домашніх тварин та птиці, та що ці запахи проникають у квартиру, що унеможливлює в своєму житлі відкривати вікна. Згідно до розяснень викладених у пунктах 2 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції, Цивільного Кодексу, та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За положеннями ст.4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на відшкодування шкоди, завданої їх здоров'ю внаслідок порушення підприємствами, установами, організаціями, громадянами санітарного законодавства. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка не надала докази, що хвороби, якими вона страждає, є наслідком порушення [PERSON] санітарних норм, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Приймаючи до уваги, що відповідач має статус особи яка прирівнюється до інвалідів Великої Вітчизняної війни, а тому він згідно до п.8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору в усіх судових інстанціях

Outcome: partial