Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У березні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Послалася на те, що при звільненні відповідач заборгував їй 222,96 грн. заробітної плати, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, і просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 02 серпня 2013 р. по день внесення рішення. Заявою від 27 травня 2015 р. позивачка уточнила свої вимоги - просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення з 02 серпня 2013 р. по день розрахунку із заробітної плати 20 лютого 2015 р. в сумі 34659,36 грн. В судовому засіданні позивачка свої остаточні вимоги підтримала. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Відповідно до записів в трудовій книжці позивачки вона працювала у відповідача на посаді юриста з 02 січня 2009 р. по 01 серпня 2013 р. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2014 р. у справі №2/489/2945/14 позов [PERSON] до ТОВ «Ринок Колос» про стягнення заборгованості із заробітної плати задоволено частково і було стягнуто на користь позивачки 222,96 грн. заборгованості із заробітної плати, утриманих в порушення законодавства працедавцем із матеріальної допомоги при народження дитини у липні 2012 р. та при остаточному розрахунку при звільненні (а.с.10-11). З виконання даного рішення суду Ленінським ВДВС ММУЮ було відкрито 09 лютого 2015 р. виконавче провадження і ТОВ «Ринок Колос» сплатило заборгованість 20 лютого 2015 р. (а.с.19,23). Сторони визнали що позивачка з 07 липня 2012 р. і на день звільнення перебувала у відпустці по догляду за дитиною і заробітної плати від підприємства не отримувала. Представники відповідача суду пояснили, що підприємство не може надати довідку про заробітну плату відповідачки передбачену Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМ України від 08 лютого 1995 р. №100 (далі за текстом - Порядок), оскільки заробітної плати відповідача за два місяці напередодні звільнення не отримувала. Також пояснили, що позивачці видавалася довідка для пред'явлення до центру зайнятості для обчислення допомоги по безробіттю виходячи з розмірів окладу позивачки за штатним розписом. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Суд виходить при вирішення спору з того, що спір між сторонами про розмір належних до виплати позивачці сум заробітної плати був вирішений судом шляхом задоволення її позову частково. Тому наявні підстави для визначення розміру відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку позивачка має право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком. За штатним розписом відповідача позивачка обіймала посаду юристу із посадовим щомісячним окладом 1800 грн. (а.с.30). Абзацом 3 п. 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Середньоденна заробітна плата працівника згідно п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Позивачкою правомірно взятий за основу відповідно до останнього абзацу п. 4 Порядку посадовий оклад за два календарних місяці перед звільненням шляхом. Нею обрахований середній заробіток шляхом складання двох посадових окладі (1800 грн. х 2) за два календарних місяці перед звільненням та діленням даної суми на кількість календарних днів в цих місяцях і множенням отриманого значення 61,02 грн. (плата за календарний день) на 568 календарних днів з 02 серпня 2013 р. по 20 лютого 2015 р. Втім суд з таким розрахунком погодитися не може. За основу розрахунку згідно Поряку повинен братися саме робочий день. Листами Мінсоцполітики України № 9050/0/14-12/13 від 21 серпня 2012 р. "Прo розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік", від 04 вересня 2013 р. № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», від 09 вересня 2014 р. №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» визначена кількість робочих днів, яка в сумі за підрахунком суду становить 393 робочих дні з 02 серпня 2013 р. по 19 лютого 2015 р. (20 лютого 2015 р. рішення суду про стягнення заробітної плати було виконано). За червень, липень 2013 р. кількість робочих днів становила в сумі (18+23) 41 день. Отже сума двомісячного посадового окладу позивачки 3600 грн. ділиться на кількість робочих днів, а отримана сума 87,80 грн. множиться на кількість робочих днів затримки розрахунку 393 днів. Добутком є сума 34505,40 грн. Але суд вважає за можливим з підстав наведених вище та з урахуванням обставин справи визначити розмір відшкодування середнього заробітку враховуючи спірну суму заробітної плати та істотності її у порівнянні із середнім заробітком в розмірі 900 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача дохід держави слід стягнути судовий збір 243,60 грн.

Outcome: partial