Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 18.02.2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 000,00 грн., до досягнення дитиною повноліття; на її утримання в розмірі 5 000,00 грн. до досягнення молодшого трьох років; та на утримання другої спільної дитини після її народження у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 21.10.2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Також разом з позивачкою проживає та знаходиться на її утриманні її син [PERSON] , [INFO] . Крім того, на даний час вона вагітна другою дитиною від відповідача [PERSON] . На теперішній час її чоловік разом з сім`єю не проживає, участі у вихованні сина не приймає, добровільно матеріальну допомогу на її утримання та утримання сина [PERSON] не надає. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення молодшого сина [PERSON] трьох років, та вагітна другою дитиною. Дитина постійно потребує нормального харчування, одягу, фізичного, духовного та морального розвитку, усе це потребує значних коштів, сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини та позивачки не надає, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з дійсним позовом. Посилалась на те, що відповідач працює барменом нічного клубу у м.Чорноморськ, інші джерела доходу на теперішній час їй невідомі. Ухвалою суду від 21.02.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 20.03.2020 року. У судове засідання призначене на 20.03.2020 року [PERSON] не з`явилася, 18.03.2020 року на електрону адресу суду надійшла заява [PERSON] щодо розгляду справи за її відсутністю. У судове засідання [PERSON] не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Також в матеріалах справи містяться відомості щодо належного сповіщення відповідача про розгляд справи, а саме міститься довідка про доставку відповідачу sms-повідомлення про виклик до суду на 20.03.2020 року. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 25.03.2020 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2017 року, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , видане 21.10.2017 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.6) Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04.04.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.10). На час подання позову позивачка вагітна другою дитиною від відповідача [PERSON] . На теперішній час відповідач разом з сім`єю не проживає, участі у вихованні сина не приймає, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини та позивачки не надає. В силу своїх можливостей позивачка піклується про сина, забезпечує дитину якісним харчуванням, одягом, предметами побуту тощо, самотужки утримує дитину. Крім того, на утриманні позивачки перебуває син [PERSON] , [INFO] року народження . Крім того, на момент звернення до суду з зазначеним позовом, позивачка вагітна другою дитиною від відповідача [PERSON] . Як вбачається з надісланої позивачкою 18.03.2020р. копії медичного свідоцтва про народження №400 від 16.03.2020 року [PERSON] [INFO] народила дитину: хлопчика. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої обов`язки щодо виховання та утримання сина, не переймається питаннями його годування, одягнення та розвитку, відмовляється у добровільному порядку сплачувати на його утримання аліменти, [PERSON] була змушена звернутися до суду з позовом щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 5 000,00 грн., на її утримання до досягненням сином трьох річного віку у розмірі 5 000,00 грн., та на утримання другої спільної дитини після її народження у розмірі 5 000,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою тобто його матір`ю, [PERSON] , та відповідно перебуває на її утриманні. Крім того сама позивачка також в силу малолітньої дитини обмежена в доходах. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому суд виходить з того, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання дитини, що не спростовано відповідачем. Відомостей щодо перебування у відповідача інших осіб на утриманні суду не надано. Доказів того що відповідач офіційно працевлаштований суду не надано. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів непрацездатності батька суду не надано. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відомості щодо утримання відповідачем інших осіб у суду відсутні. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний Бюджет на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн., з липня - 1859 грн., з грудня - 1921 грн.; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно дитини. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн.,оскільки в матеріалах справах відсутні відомості щодо наявності у відповідача постійного місця заробітку, із урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 18.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення диною трьох річного віку, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду на диною [PERSON] , до досягнення ним трьох річного віку, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та позивачки не надає, будь-яких доказів щодо неможливості сплачувати аліменти суду не надані. Матеріали справи не містять доказів щодо неможливості надання відповідачем такої матеріальної допомоги. Крім того, суд приймає до уваги прожитковий мінімум для працездатних осіб, який згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено з 1 січня 2020 року - 2 027 гривень, приходить до висновку про задоволення позову частково. При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 2 500,00, з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 18.02.2020 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини після її народження суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на момент звернення позивачкою до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2018 року народження, та її утримання до досягнення диною трьох річного віку, [PERSON] була вагітна, у зв`язку з чим також просила суд стягнути аліменти на дитину після її народження. Статтею 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини: 1. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. 2. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 3. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. 4. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. 5. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. 6. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Проте, [PERSON] до суду з позовом щодо стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності не зверталася, у зв`язку з чим вимоги п.5 ст.84 СК України, не застосовуються, таким чином суд вважає, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину після її народження такими що заявлені передчасно, а тому відмовляє у задоволенні вищевказаних вимог. Крім того, позивачка не зверталася до суду з уточненою позовною заявою щодо стягнення аліментів на другу спільну дитину сторін, яка була народжена під час розгляду справи 11.03.2020 року, згідно медичного свідоцтва про народження №400 від 16.03.2020 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 840,80грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial