Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 23 жовтня 2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 жовтня 2020 року. Позивач [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 17 травня 2008 року між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] укладено шлюб. Від вказаного шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Однак, сімейне життя між ними останнім часом не складається, в сім`ї стали виникають часті конфлікти та сварки в результаті чого чоловік вже понад рік не забезпечує сім`ю. Дитина проживає з позивачем і знаходиться повністю на її утриманні. Позивач зазначає, що на день звернення до суду із даним позовом, вона знаходиться на двадцятому тижні вагітності, у зв`язку із чим не може багато працювати. Відповідач же є молодим чоловіком, повним сил та здоров`я, не обмеженим доглядом за дітьми, оскільки інших дітей, як і непрацездатних батьків не має і є фінансово забезпеченим. Посилаючись на ч.2 ст. 3 , СК України, (ст.ст.181,184) позивач просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 26.07.2012р., РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] виданий Тячівським РВ ГУМВС України в Закарпатській області 17.07.2009р., [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 4 000 гривень, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02 липня 2020 у даній справі було відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вказала на те, що не може самостійно утримувати їх спільну із відповідачем дитину. Окрім того просила суд врахувати, що на даний час не має змоги працювати в повній мірі. Позивач зазначила, що її чоловік понад рік не забезпечує сім`ю. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, а саме щодо стягнення із нього саме 4 000 грн. аліментів щомісячно, вказував на те, що на разі не має постійного місця роботи. Окрім того, повідомив, що готовий сплачувати аліменти на утримання дитини, проте у меншому розмірі. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 17 травня 2008 року між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] укладено шлюб. Від вказаного шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Судом встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її повному утриманні, відповідач понад рік не утримує сім`ю. Так згідно довідки з ОСББ «ПРОСПЕКТ» про склад сім`ї від 12.05.2020 року виданої наймачеві [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] що в склад сім`ї входить: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.01.2010 року, батьком дитини є [PERSON] . Вказані обставини сторонами в судовому засіданні не заперечувалися. До матеріалів\~справи додано\~довідку про\~доходи від\~03.06.2020\~року №57\~згідно якої\~заробітна плата\~позивача [PERSON] \~за березень-квітень\~становить:\~18\~024,52\~грн.\~ В судовому засіданні позивач зазначила, що на даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Згідно ч.\~1\~ст.\~161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі 4 000 грн., починаючи із дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Суду при розгляді справ не надано доказів того, що відповідач має постійне місце роботи. Також відсутні відомості про отримання ним будь яких доходів та про їх розмір. Разом із тим при розгляді справи в судовому засіданні відповідач вказав, що не має постійного джерела доходу, перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки не може знайти роботу, зазначив що його заробіток не є великим та не постійним, від утримання доньки не відмовляється. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд не може визначити розмір аліментів на дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~ Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~ЦПК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2020\~рік» установлено\~у 2020\~році прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~у розмірі\~з 1\~січня 2020\~року -\~2027\~гривень,\~з 1\~липня -\~2118\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2189\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: \~ дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно\~ст. 8 ЗУ "Про державний бюджет"\~мінімальний розмір заробітної плати з 1 січня 2020 року становить - 4723 грн. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Виходячи з встановлених обставин , суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2318 грн., що дорівнює прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку з 01.07.2020р. і що відповідатиме встановленому законом мінімальному рекомендованому розміру аліментів на неповнолітню дитину згідно положень ч.2\~ст.182 СКУ. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому , заявленому позивачкою розмірі 4000 грн., оскільки позивачем не надано ніяких доказів наявності у відповідача такого доходу, який би був достатній для сплати аліментів у вказаному нею розмірі, враховуючи положення\~ст.182 СК України, і враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які позивач посилається. Суд разом з тим не вбачає і підстав для стягнення аліментів у меншому розмірі, враховуючи, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, і він не довів наявності у нього будь-яких обставин, які б заслуговували на увагу для стягнення аліментів у меншому розмірі. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права в майбутньому звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення, а відповідач з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до\~ст.\~191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що обов`язок утримування, забезпечення дитини в однаковій мірі покладається на обох батьків, а також те, що позивач не має змоги самостійно утримувати дитину, суду не надано доказів розміру щомісячного заробітку відповідача, разом із тим судом встановлено, що на утриманні в останнього інших дітей чи непрацездатних батьків не має та приходить до висновку, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки, аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2318,00 грн. що місячно, але не менше , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи із 14.05.2020 року, тобто із дня звернення до суду із даним позовом та до досягнення дитиною вісімнадцяти років. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial