Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 22.07.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачам надані послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання в квартиру [ADDRESS] , за період з 01.09.2016 по 01.06.2021 існує заборгованість в розмірі 122188,26 грн. Крім того вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачі мають сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В своїй позовній заяві просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання, отримані за адресою [ADDRESS] , з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 150328,89 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.08.2021 відкрито провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про час, дату та місце розгляду. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] 29.09.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що в квартирі [ADDRESS] фактично проживають лише три особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому не погоджується з нарахуванням за послуги з гарячого водопостачання на 5 осіб. Також вважає, що позивач звернувся до суду з позовом з порушенням строків позовної давності. В поданому відзиві просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Решта відповідачів відзив на позовну заяву не подавали. Відповідачем [PERSON] 29.09.2021 подано до суду заяву про застосування судом строку позовної давності. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 01.10.2021 подали до суду заяви про застосування строків позовної давності. Представник позивача звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували факт надання позивачем послуг з теплопостачання в квартиру, яка є їх спільною частковою власністю, але вважають, що позов подано з пропуском строків позовної давності. Також не погоджувалися із розрахунком заборгованості виходячи із числа 5 осіб, які отримують послуги. З цих підстав просили відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши відповідачів та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали справи № 552/4935/20, приходить до таких висновків. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.12.2008 є співвласниками на праві приватної спільної часткової власності квартири [ADDRESS] (а.с. 53-54, 83-84). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] знаходяться на реєстраційному обліку. В силу норм п. 6) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною адресою та належними відповідачами. Також судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.09.2016 по 01.06.2021 надавав послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 122188,26 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі покладені на них як на споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за послуг з теплопостачання за період з 01.09.2016 по 01.06.2021 в солідарному порядку заявлені обґрунтовано. При вирішенні питання щодо розміру заборгованості на правильності нарахувань за отримані послуги суд виходить з такого. Як встановлено судом, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає затвердженим тарифам (а.с. 5-7), відповідачами такий розрахунок не спростований. Посилання відповідачів на ту обставину, що фактично в квартирі мешкає три особи, а розрахунок заборгованості здійснено виходячи із 5 осіб не може бути прийнято судом до уваги з таких підстав. Як встановлено судом, 07.10.2014 між сторонами по справі було укладено договір про надання послуг (а.с. 11), за умовами якого сторони дійшли згоди про те, що суб`єктами користування послуг є 5 осіб. В п. 19. зазначеного договору сторони передбачили, що споживач зобов`язується повідомляти виконавця про осіб, які проживають, а в п. 18. договору передбачили, що зменшення сум плати за послуги у разі відсутності члена сім`ї здійснюється на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) (підпункт 7 пункту 18. договору). Як встановлено судом, відповідачі до позивача в відповідною заявою не зверталися, тому позивач не знав та не міг знати про зміни в складі осіб, які користуються послугами з теплопостачання, відтак, правомірно здійснював нарахування за послуги із складу 5 осіб, як передбачено договором. З цих підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість суми заборгованості за отримані відповідачами послуги з теплопостачання за період з 01.09.2016 по 01.06.2021 (межі позовних вимог) в розмірі саме 122188,26 грн. Щодо досилання відповідача на пропуск позивачем строків позовної давності суд виходить з такого. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зверталося до Київського районного суду м. Полтави 20.10.2020 з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за отримані послуги за період з 01.09.2016, яка була задоволена, видано судовий наказ від 16.11.2020 (справа № 552/4935/20), який за заявою відповідача [PERSON] було скасовано. Пред`явленням заяви про видачу судового заказу, яку було задоволено, строк позовної давності було перервано. Встановивши дані обставини, а також враховуючи наявність заяви сторони про застосування в справі строків позовної даності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строків позовної давності, враховуючи дату подання заяви про видачу судового наказу за період з 01.10.2017 по 01.06.2021 в розмірі 96609,35 грн. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в межі строків позовної давності. Тому з відповідачів в солідарному порядку на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню сума заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2017 по 01.06.2021 в розмірі 96609,35 грн та 3 % річних в сумі 8027,48 грн, нарахований індекс інфляції в розмірі 18209,03 грн, а всього - 122845 грн 86 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2270 грн, а з кожного - по 454 грн.

Outcome: partial