Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.07.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначив, що 16 березня 2017 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин, водій [PERSON], [INFO], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухався зі швидкістю приблизно 45 км/год. по проїжджій частині автодороги, ближче до правого краю дороги вул. Захисників України м. Покровськ, поблизу з пров. Новомосковським, діючи в порушення вимог п.п. 2.3 «б», п. 10.1 Правил дорожнього руху України, маючи об'єктивну можливість здійснювати рух в межах своєї смуги руху, спостерігати за дорожньою обстановкою та рухом транспортних засобів, не маючи перешкод технічного характеру, не переконавшись перед зміною напрямку руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху вліво та став зміщуватись з правої смуги на ліву смугу руху, тим самим створивши своїми необережними діями перешкоду для руху автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який в цей час наближався до нього, рухаючись позаду у попутному напрямку по лівій смузі руху, та лівою бічною частиною керованого ним автомобіля [NUMBER] скоїв зіткнення з правою передньою частиною зазначеного автомобіля [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, та в результаті ДТП водій автомобіля [NUMBER], [PERSON] був травмований та отримав наступні тілесні ушкодження: забій м'яких тканин обличчя, що у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до вимог ч. 1,4 ст. 214 КПК України внесено старшим слідчим СВ Покровського ВП Головного управління національної поліції в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Камчатним М.Л. до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 березня 2017 року за № 12017050410000712. Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено судову автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу, згідно висновку якої № 862/863 від 29.06.2017 року, в даній дорожній ситуації фактичні дії водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] в частині небезпечного маневру у незабороненому напрямку не відповідають вимогам п.п. 10.1 і 10.3 і знаку 5.16 ПДР України і перебувають у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій [PERSON] не мав технічної можливості шляхом гальмування уникнути зіткнення з автомобілем [NUMBER] і в його діях невідповідностей вимогам ПДР України, які перебували б у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. 03.07.2017 року слідчим СВ Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області Камчатним М.Л. винесено постанову про закриття даного кримінального провадження стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з відсутністю в складу даного кримінального правопорушення, в якій зроблено висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль ВАЗ-217130, д.н.з. [NUMBER], належить позивачу на праві приватної власності. Автомобілем марки «Ford Fusion» д.н.з. [NUMBER] керував [PERSON] на підставі посвідчення водія та мав при собі технічний паспорт на автомобіль. Вказані обставини були встановлені працівниками поліції під час огляду місця ДТП. За вищенаведених обставинах, [PERSON] своїми діями, які полягають в керуванні транспортним засобом - автомобілем [NUMBER], з порушенням правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, завдав шкоди автомобілю [NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Наведена вище правова норма, встановлює загальні підстви відшкодування шкоди в рамках позадоговірної (деліктної) відповідальності. Крім того, п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом особа має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Вважає, що провина [PERSON] у даній дорожньо-транспортній пригоді встановлена вищенаведеним висновком судово-автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи № 862/863 від 29.06.2017 року, проведеної Донецьким науково-дослідницьким інститутом судових експертиз, протоколом огляду місця події від 17.03.2017 року, а також вищезазначеною постановою слідчого про закриття кримінального провадження. З метою визначення розміру шкоди, заподіяної транспортному засобу - автомобілю ВАЗ-217130, державний номерний знак [NUMBER], позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно висновку експертного дослідження № 8 від 30.03.2017 року, проведеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власникові автомобілю ВАЗ-217130, державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 35 023, 22 грн. (тридцять п'ять тисяч двадцять три гривні двадцять 22 копійки). Одним із способів захисту цивільних прав, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, визначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення їцивільного права, має право на їх відшкодування. Також, як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При таких обставинах збитки (вартість виконання робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу) завдані позивачу, як власнику транспортного засобу - автомобілю ВАЗ-217130, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, з провини [PERSON], який керував джерелом підвищеної небезпеки з порушенням правил дорожнього руху, у відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, складають 35 023, 22 грн., які повинні бути відшкодовані ним у повному обсязі з підстав передбачених ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України. Крім того, позивачу внаслідок винних та неправомірних дій [PERSON] було завдано моральну шкоду. Зокрема, внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу позивач зазнав багато переживань та страждань з приводу того, що особа, яка пошкодила його майно та повинна відповідати за свої дії, протягом тривалого часу не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки. Хвилювання та думки про те, як відновити транспортний засіб, тримають його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім'ї. Також, фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, він змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом по своїх особистих справах, в зв'язку з чим вимушений був змінити свій уклад робочого дню, оскільки витрачав немало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювача, правоохоронних органів, з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, та особи винної в її заподіянні, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім'ю та роботу. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для нього. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючі те, що субєктом відповідальності згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України є відповідач, останній зобов'язаний відшкодувати моральну шкоду, яку позивач оцінює розмірі 20 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що виконав всі належні вимоги ПДР і в даній ДТП винен [PERSON] Згідно його пояснень 16.03.2017 року в 23 год. 35 хв. на автомобілі Форд, який йому довірив власник автомобіля [PERSON], він їхав від кафе «Шашличний двір», розташованого по вулиці Захисників України в м. Покровську Донецької області в напрямку магазину «Еко-маркет», їхав по правій полосі, потім показав лівий поворот навпроти магазину «Еко-маркет», щоб мати можливість на кільці повернути вліво. Автомобіль під керуванням [PERSON] їхав позаду нього, в одному з ним напрямку, в лівій полосі. Зіткнення відбулося н повороті до магазину «Еко-маркет». Внаслідок зіткнення пошкоджені обидва автомобілі. Крім того, [PERSON] зазначив, що розташування його автомобіля було іншим при зіткненні, але експерт цього не врахував. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні. Свідок [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він 16.03.2017 року він близько 23.00 години він їхав по вулиці Дніпропетровській (тепер Захисників України) в напрямку м. Дніпра, їхав по лівій смузі. Попереду на автомобілі «Ford Fusion» по правій смузі, в одному з ним напрямку, їхав [PERSON], який метрів за 2 від нього став переміщуватись в ліву сторону, він не встиг загальмувати, відбулося зіткнення його автомобіля з лівими задніми дверима і лівим колесом автомобіля під керуванням [PERSON]. Під час зіткнення автомобіль [PERSON] був в боковому положенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 16.03.2017 року він близько 23.00 години він їхав на автомобілі ВАЗ під керуванням [PERSON] по вулиці Дніпропетровській (тепер Захисників України) в напрямку м. Дніпра, їхав по лівій смузі. Попереду на автомобілі «Ford Fusion» по правій смузі, в одному з ним напрямку, їхав автомобіль під керуванням [PERSON], який безпосередньо перед їхнім автомобілем став переміщуватись в ліву сторону, уникнути зіткнення не вдалось, відбулося зіткнення автомобіля під керуванням [PERSON] з лівими задніми дверима і лівим колесом автомобіля під керуванням [PERSON]. Під час зіткнення автомобіль [PERSON] був в боковому положенні та удар прийшовся в лівий бік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 16.03.2017 року в 23 год. 30 хв. на автомобілі Форд, який його батьку [PERSON] довірив власник автомобіля [PERSON], він їхав в якості пасажира від кафе «Шашличний двір», розташованого по вулиці Захисників України в м. Покровську Донецької області в напрямку магазину «Еко-маркет», їхав автомобіль по правій полосі, потім перестроївся в лівий ряд перед світлофором на повороті до «Еко-маркету», він відчув удар в задню частину автомобіля, внаслідок ДТП була пошкоджена ліва задня частина автомобіля «Ford Fusion». Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що 16.03.2017 року приблизно о 23 год. на автомобілі Форд, яким керував [PERSON], він їхав в якості пасажира від кафе «Шашличний двір», розташованого по вулиці Захисників України в м. Покровську Донецької області в напрямку магазину «Еко-маркет», їхав автомобіль по правій полосі, потім водій ввімкнув лівий поворот, проїхали кілька секунд і від відчув удар ззаду, це було перед світлофором на повороті до «Еко-маркету», внаслідок ДТП була пошкоджена ліва задня частина автомобіля «Ford Fusion». В момент зіткнення він розмовляв, тому точно обставин не пам'ятає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що автомобіль Форд належить його матері, він їм керує на підставі довіреності, 16.03.2017 року приблизно о 23 год. він передав керування автомобілем Форд [PERSON], а сам пішов пішки, побачив, що [PERSON] ввімкнув лівий поворот, повз нього на швидкості проїхав інший автомобіль, сам момент удару він не бачив, але чув, що відбулося зіткнення. На його автомобілі Форд було пошкоджено ліве заднє колесо, ліві задні двері, повело скло на лівій задній двері, удар прийшовся в ліве заднє колесо. Він вважає, що зіткнення відбулося в той час, яе [PERSON] ввімкнув лівий поворот, почав перестроюватись вправо, та не доїжджаючи до світлофора сталося зіткнення, внаслідок чого машину розвернуло. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 16 березня 2017 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин, відповідач [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухався зі швидкістю приблизно 45 км/год. по проїжджій частині автодороги, ближче до правого краю дороги вул. Захисників України м. Покровськ, поблизу з пров. Новомосковським, діючи в порушення вимог п.п. 2.3 «б», п. 10.1 Правил дорожнього руху України, маючи об'єктивну можливість здійснювати рух в межах своєї смуги руху, спостерігати за дорожньою обстановкою та рухом транспортних засобів, не маючи перешкод технічного характеру, не переконавшись перед зміною напрямку руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху вліво та став зміщуватись з правої смуги на ліву смугу руху, тим самим створивши своїми необережними діями перешкоду для руху автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який в цей час наближався до нього, рухаючись позаду у попутному напрямку по лівій смузі руху, та лівою бічною частиною керованого ним автомобіля [NUMBER] скоїв зіткнення з правою передньою частиною зазначеного автомобіля [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, та в результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] був травмований та отримав легкі тілесні ушкодження. Відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено старшим слідчим СВ Покровського ВП Головного управління національної поліції в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Камчатним М.Л. до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 березня 2017 року за № 12017050410000712 (а.с. 10). Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено судову автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу, згідно висновку якої № 862/863 від 29.06.2017 року, в даній дорожній ситуації фактичні дії водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] в частині небезпечного маневру у незабороненому напрямку не відповідають вимогам п.п. 10.1 і 10.3 і знаку 5.16 ПДР України і перебувають у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій [PERSON] не мав технічної можливості шляхом гальмування уникнути зіткнення з автомобілем [NUMBER], і в його діях невідповідностей вимогам ПДР України, які перебували б у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається (а.с. 16-20). 03.07.2017 року слідчим СВ Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області Камчатним М.Л. винесено постанову про закриття даного кримінального провадження стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з відсутністю в складу даного кримінального правопорушення, в якій зроблено висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 22-24). Автомобіль ВАЗ-217130, реєстраційний номер [NUMBER], належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 7). Автомобілем марки «Ford Fusion» реєстраційний номер [NUMBER] керував відповідач [PERSON] на підставі посвідчення водія та мав при собі технічний паспорт на автомобіль (а.с. 8-9). Вказані обставини були встановлені працівниками поліції під час огляду місця ДТП (а.с. 11-15). В судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердив, що автомобіль належить на праві власності його матері [PERSON] (а.с. 8), він керує їм на підставі довіреності, а 16.03.2017 року передав керування [PERSON] За вищенаведених обставинах, відповідач [PERSON] своїми діями, які полягають в керуванні транспортним засобом автомобілем марки «Ford Fusion», реєстраційний номер [NUMBER], з порушенням правил дорожнього руху, п.п. 10.1 і 10.3 і знаку 5.16 ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, завдав шкоди автомобілю ВАЗ-217130, реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] на праві власності. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода. Завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання яого створює підвищену небезпеку. П.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом особа має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Судом встановлено, що вина відповідача [PERSON] у даній дорожньо-транспортній пригоді встановлена вищенаведеним висновком судово-автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи № 862/863 від 29.06.2017 року, проведеної Донецьким науково-дослідницьким інститутом судових експертиз, протоколом огляду місця події від 17.03.2017 року (а.с. 16-21), а також вищезазначеною постановою слідчого від 03.07.2017 року про закриття кримінального провадження (а.с. 22-24). Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що зіткнення автомобілів сталося саме в той момент, коли відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ford Fusion» по проїжджій частині автодороги, ближче до правого краю дороги вул. Захисників України м. Покровськ, поблизу з пров. Новомосковським, діючи в порушення вимог п.п. 2.3 «б», п. 10.1 Правил дорожнього руху України, маючи об'єктивну можливість здійснювати рух в межах своєї смуги руху, спостерігати за дорожньою обстановкою та рухом транспортних засобів, не маючи перешкод технічного характеру, не переконавшись перед зміною напрямку руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху вліво та став зміщуватись з правої смуги на ліву смугу руху, тим самим створивши своїми необережними діями перешкоду для руху автомобіля ВАЗ-217130, який в цей час наближався до нього, рухаючись позаду у попутному напрямку по лівій смузі руху, та лівою бічною частиною керованого ним автомобіля «Ford Fusion скоїв зіткнення з правою передньою частиною зазначеного автомобіля ВАЗ 217130, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] про механізм ДТП в частині розташування автомобіля Форд відносно меж проїзжої частини, оскільки такі показання є технічно неспроможними, бо якщо брати їх до уваги, то автомобіль позивача ВАЗ 217130 повинен був виїзджати з розподільчого газону, що не відповідає обставинам ДТП (а.с. 11-24). Згідно висновку експертного дослідження № 8 від 30.03.2017 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу [PERSON], як власнику автомобілю ВАЗ-217130, державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 35 023, 22 грн. (27-40). Вартість проведення зазначеного експертного дослідження складає 900,00 грн. (а.с. 26). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що через пошкодження належного йому транспортного засобу позивач зазнав багато переживань та страждань з приводу того, що особа, яка пошкодила його майно та повинна відповідати за свої дії, протягом тривалого часу не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки. Хвилювання та думки про те, як відновити транспортний засіб, тримають його у постійній нервовій та психологічній напрузі, фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, він змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом по своїх особистих справах, в зв'язку з чим вимушений був змінити свій уклад робочого дню, оскільки витрачав немало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювача, правоохоронних органів, з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди та встановлення особи, винної в її заподіянні, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім'ю та роботу. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для нього. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000,00 грн., при цьому суд керувався принципами розумності та справедливості, виходив з характеру та глибини моральних страждань позивача, того, що заподіяна шкода тривалий час відповідачем не відшкодована, що узгоджується з роз"ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Крім того, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в розмірі 1280 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial