Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» у липні 2020 року звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики. Позов мотивований тим, що 19.06.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений в електронній формі договір позики № 210267, згідно якого останній отримав грошові кошти у розмірі 650,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. 19 червня 2017 року позичальник у встановленому законом порядку оформив заявку для отримання позики, таким чином заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо [PERSON] , а також фото останнього. На виконання вимог пункту 1.4. договору позики позикодавець через оператора послуги платіжної інфраструктури перерахував на картковий рахунок відповідача суму позики, що зазначена в договорі позики, та підтверджується повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року. У зв`язку із невиконанням умов договору станом на 23 липня 2020 року у відповідача виникла заборгованість за договором позики у розмірі 28528,25 грн., з яких: 650,00 грн. - основний борг, 13984,50 грн. - заборгованість по відсоткам, 13893,75 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 вересня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 48). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяви (вх. № 35642 від 27.10.2020 року) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного рішення по справі не заперечує (а.с.2-5, а.с.54-56). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належними чином, (а.с.52, 69, 75, 84), про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою, яка діє на підставі Статуту та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження № 2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 7). Основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є кредитування, що підтверджується витягом є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 6). Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» № 2-1 від 27 жовтня 2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua. (а.с.8-14). Згідно із пунктами 4.1., 4.2. Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства, шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Правил у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство направляє заявнику на підписання договір про отримання позики. Договір направляється шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену заявником у заяві. Договір позики із заявником укладається на умовах та в порядку визначеному цими Правилами. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС- повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, з розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики (пункт 6.3. Правил). У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (пункт 6.4. Правил). Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету (пункт 6.7. Правил). Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок (а.с.8-14). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) 19 червня 2017 року в електронній формі укладено договір позики № 210267 (надалі - Договір позики). Договір позики укладено шляхом реєстрації позичальника в «Особистому кабінеті» на сайті товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» за посиланням: https://creditup.com.ua, та заповненням на цьому веб-сайті усіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення (а.с. 15-23). За умовами пункту 1.1. Договору позики Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в позику в сумі 650,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, визначені у пункту 1.5 цього Договору. Позика надається строком на 5 днів, та має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до Договору) до 24.06.2017 року (пункт 1.3 Договору). За змістом пункту 7.1 Договору позики невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (надалі - Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша стаття 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено що, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електоронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, Правила надання грошових коштів у вигляді позики Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статтей 641, 644 Цивільного кодексу України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до частини другої статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно розрахунку позивача, станом на 23 липня 2020 року розмір заборгованості відповідача [PERSON] за договором позики № 210267 від 19 червня 2017 року становить 28528,25 грн., з яких: 650,00 грн. - основний борг, 13984,50 грн. - заборгованість по відсоткам, 13893,75 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.24). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним Договором позики відповідачем суду не надано. Згідно з частиною першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( частина перша стаття 611 Цивільного кодексу України). Статтею 610 Цивільного кодексу україни визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 24 червня 2017 року в сумі 729,40 грн., з яких 650,00 грн. сума по договору позики, та 79,40 грн. сплата процентів за користування позикою за період 19 червня 2017 року по 24 червня 2017 року (а.с. 23 на звороті). Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 650,00 грн. та процентів за користування позикою в сумі 79,40 грн. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 Цивільного кодексу України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 650,00 грн. та процентів за користування позикою в сумі 79,40 грн. підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача в частині стягнення залишку заборгованості за відсотками в сумі 13905,10 грн., та заборгованості за простроченими відсотками згідно договору в сумі 13893,75 грн. суд виходить з наступного. За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18; від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Так, за умовами укладеного сторонами договору позики № 210267 від 19 червня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 24 червня 2017 року (пункт 1.4. Договору позики). Таким чином, позикодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 24 червня 2017 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 13984,50 грн., та заборгованість за простроченими відсотками в сумі 13893,75 грн., включає період з 19 червня 2017 року по 23 липня 2020 року, який виходить за межі строку кредитування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по залишку відсотків в сумі 13905,10 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 13893,75 грн., не підлягають задоволенню, оскільки нараховані за строком який виходить за межі строку кредитування. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 53,74 грн. виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 729,40 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 53,74 грн. (729,40 грн. х 100 % : 28528,25 грн. х 2102,00 грн.).

Outcome: partial