Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах, від яких мають одну неповнолітню дитину. Оскільки відповідач усунувся від надання матеріальної допомоги дитині, просить стягнути аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 1000 гривен щомісяця до повноліття дитини. До судового засідання позивачка не з'явилася, справу просить розглянути в її відсутність, на задоволені позову наполягає. Просить ухвалити заочне рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, гадав заперечення на позов. Позовні вимоги визнає частково , в сумі 400 гривен. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково,провести заочний розгляд справи. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах, від яких мають одну неповнолітню дитину доньку: [PERSON] [INFO] (а.с.3),з наявної в матеріалах справи копії довідки, виданої 10.12.2013 року комунальним підприємством « Щолкіне - Азов» вбачається, що дитина знаходиться на утримання позивача( а.с. 4). Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги обставини справи: відсутність постійного місця роботі відповідача, відсутність на утриманні неповнолітніх дітей, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині, однак ії розмір, визначений позивачкою, на думку суду є завищеним, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердий грошовий сумі 500 грн. 00 коп. щомісячно - до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України" № 3 від 15 травня 2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" , яка на сьогоднішній день не втратила чинності, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає , вправі звернутися до суду з відповідним позовом. На підставі ст. ст. 112, 181, 182,184, Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial