Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що [PERSON] є її батьком, що стверджується свідоцтвом про народження. Батьки розірвали шлюб в 2004 році і проживають окремо. На даний час вона є студентом за контрактом денної форми навчання Національного авіаційного університету. Термін навчання становить з 01.09.2019 року по 30.04.2023 року. За навчання кошти щорічно сплачує мати. ЦИх коштів є недостатньо, тому воан бажає, щоб батько сплачував аліменти на період її навчання в даному навчальному закладі. Батько працює, однак де саме їй не відомом, відносин з нею не підтримує, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. З підстав, передбачених ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України просить стягувати з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на період навчання в Київському авіаційному університеті в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, і до закінчення навчання, тобто до 30.04.2023 року. 23.03.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 01.04.2020 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивача, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області 10.01.2008 року. 28.03.2020 року позивач досягла повноліття і на даний час навчається за контрактом в Національному авіаційному університеті на факультеті економіки та бізнес-адміністрування, денної форми навчання. Термін навчання становить з 01.09.2019 року по 30.04.2023 року.\~\~\~\~\~ Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Позивач перебуває на стаціонарному відділенні денної форми навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, несе загальновідомі витрати, пов`язані з навчанням, як то необхідність придбання паперу, ручок, зошитів, користування комп`ютерною та копіювальною технікою, тощо, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Відповідач будь-яких доказів щодо неможливості надання позивачу матеріальної допомоги на період її навчання, наявності інших утриманців, тощо, не подав, тому з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період навчання в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, за винятком періоду канікул, оскільки даний вид утримання аліментів пов`язаний саме із навчанням, а навчання студентів на канікулах припиняється, тому в цей період аліменти стягненню не підлягають. Визначення мінімального розміру аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму застосуванню не підлягає, оскільки згідно ч.2 ст.182 СК України такий розмір аліментів підлягає визначенню для дитини відповідного віку, тобто до набуття дитиною повноліття. Крім того, положення ст.199 Сімейного Кодексу України, на підставі якої заявлено вимоги, передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Позивач досягла повноліття 28.03.2020 року, однак з позовом звернулась 28.02.2020 року, тому аліменти на час навчання підлягають стягненню з 29.03.2020 року, що також унеможливить подвійне стягнення з відповідача аліментів, які можуть стягуватись на утримання позивача до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] за іншим судовим рішенням. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial