Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] від спільного проживання з відповідачем [PERSON] у них народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 09 березня 1998 року Томашпільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області. 17 квітня 2014 року Томашпільським районним судом Вінницької області позивачу присуджені аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 19 березня 2014 року до закінчення нею навчання. Позивач вважає, що визначений раніше розмір аліментів підлягає зміні в порядку ст. 192 СК України. Оскільки матеріальне становище на даний час порівняно з часом призначення вказаних аліментів погіршилося, за місцем навчання доньки значно піднялася оплата за проживання в гуртожитку навчального закладу, про що свідчать копії платіжних документів. Також значно зросли ціни на продукти харчування, оплату електроенергії, проїзд у громадському транспорті. Тому на даний час визначений Томашпільським районним судом розмір аліментів не є достатнім для належного утримання доньки та забезпечення можливості її подальшого навчання у вузі з метою отримання відповідної освіти, тому з цим позовом змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та надав заперечення проти позову [PERSON], в якому останній вказав, що на даний час відповідно до рішення Томашпільського районного суду від 17.04.2014 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] на час навчання у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно. На час призначення аліментів він займався підприємницькою діяльністю, міг надавати доньці матеріальну допомогу і тому позов визнав. З 30 грудня 2016 року відповідач припинив підприємницьку діяльність, ніде не працює за станом здоров»я, так як страждає хронічними захворюваннями хребта і комбінованою приглухуватістю через, що вимушений проходити періодично стаціонарне і санаторно-курортне лікування, що також вимагає матеріальних затрат. В зв»язку з чим за станом здоров»я і відсутністю можливості працевлаштуватися він не взмозі надавати доньці допомогу на навчання і просить відмовити позивачу в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 09 березня 1998 року Томашпільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, Вінницької області (а.с. 3). Як вбачається із довідки від 27 березня 2017 року, виданої Томашпільською селищною радою Томашпільського району Вінницької області [PERSON] про те, що її донька [PERSON], 1996 року народження знаходиться на її утриманні (а.с.8). Відповідно до довідки № 335 від 15 березня 2017 року виданої [PERSON] про те, що вона навчається на четвертому курсі факультету іноземних мов Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, напрям підготовки : «Філологія. Мова і література», термін навчання з 1 вересня 2016 року по 30 червня 2017 року ( а.с.12). Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 квітня 2014 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, щомісячно починаючи з дня звернення до суду, а саме 19 березня 2014 року до закінчення [PERSON] навчання (а.с. 4). Відповідно до довідки від 11 травня 2017 року виданої [PERSON] про те, що вона знаходиться на диспансерному обліку в Томашпільській АЗПСМ № 1 ( а.с. 36). Відповідно до довідок від 11 травня 2017 року сама позивач [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в Томашпільській АЗПСМ № 1 ( а.с.37, 38). Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS] про те, що він згідно трудової книжки [NUMBER] не працює ( а.с.22). Відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 30 грудня 2016 року внесено запис № 21660060004000685 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] ( а.с. 23) Як вбачається з виписки з історії хвороби № 1617 хворого [PERSON], останній має діагноз дифузний остеохондроз переважно шийного та поперекового відділу хребта (а.с. 25-28). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, перевіривши зібрані у справі докази та давши їм оцінку в їх сукупності та враховуючи те, що донька позивача навчається, знаходиться на диспансерному обліку та потребує лікування, на що потрібні кошти, та й сам відповідач страждає хронічним захворюванням хребта, ніде не працює, вимушений проходити періодично стаціонарне і санаторно-курортне лікування, що також вимагає значних матеріальних затрат, суд вважає позов задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів, що стягується за рішенням Томашпільського районного суду від 17 квітня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON]в розмірі 700 грн щомісячно, до 30 червня 2017 року, тобто до закінчення навчання. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 640 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial