Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини, якою просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до моменту досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви, позивач посилалась на те, що вона перебуває з 19 липня 1997 року у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 21.12.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 21.12.2020 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзивів на позовну заяву, однак надав письмові пояснення, у яких не погодився з заявленими позовними вимогами, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ст.182 СК України, також звертав увагу суду на наявність на утриманні ще одної малолітньої дитини. Позивач [PERSON] надала суду письмові докази, щодо понесення витрат на утримання дитини, зокрема медичні документи щодо стану здоров`я дитини, відомості щодо оплати комунальних послуг та гуртків і секцій, що відвідує дитина. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено, що 19.07.1997 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Нової Каховки, актовий запис №217 (а.с.15). Від шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №104 (а.с.16). Судом встановлено та не спростовувалося відповідачем, що малолітня [PERSON] [INFO] , проживає та знаходиться на утриманні матері - позивачки по справі. Доказів участі відповідача у витратах на утримання малолітньої доньки матеріали справи не містять. Відомостей щодо дійсних обсягів доходів сторін в матеріалах справи також відсутні. Також, як вбачається з матеріалів справи, у відповідача є інша малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.36-37). За змістом ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч.1-4 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 статті 182 СК України встановлює обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Надаючи оцінку доданим позивачем письмовим доказам, щодо стану здоров`я дитини та необхідності відвідування секцій та занять, суд зазначає наступне. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину вразі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому, розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Згідно правової позиції Верховного Суду України у постанові від 13.09.2017 року у справі №6-1489цс17, суд звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином. Якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини чи її хворобою, не входять до складу аліментів та є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, право на окреме стягнення яких, передбачене ст.185 СК України. Суд звертає увагу Позивача на ті обставини, що її не обмежено у праві на окреме звернення до суду з вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину відповідно до ст.185 СК України, з наданням доказів їх понесення чи передбачуваного обсягу при необхідності їх понесення в майбутньому. При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.182 СК України, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, що останній є працездатною особою, відомості про наявність іншої дитини на утриманні, з урахуванням чого суд вважає, що з останнього слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2020 року і до повноліття дитини, в особі матері [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial