Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № SAMDN50000020875764 від 07.04.2008 р. відповідачу було надано кредит в сумі 2000,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % на в місяць на залишок заборгованості за кредитом, та щомісячної комісії в розмірі 3,5%. 14.01.2013 р. між відповідачем та позивачем з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором а також приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, укладено Генеральну угоду. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Кредитний договір №б/н від 14.01.2013 р. При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України про договором приєднання. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 5859,07 грн. строком на 12 місяців з 14.01.2013 р. до 31.01.2014 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5859,07 грн., в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти в розмірі 515,47 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів а також інших витрат згідно умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.03.2014 р. Згідно п. 2.2 генеральної угоди при порушення позичальником строків погашення заборгованості більш ніж 31 день, за зобов'язаннями строк яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 3487,29 грн. Згідно п. 2.3 генеральної угоди для надання послуг, банк видає позичальнику платіжну картку. Позичальник отримав платіжну карту строком дії до листопада 2016 року. Згідно умов кредитного договору №б/н від 14.01.2013 р. при простроченій кредиту на 12 днів і більше нараховується пеня - 4% але не менше ніж 100,00 грн. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши 14.01.2013 р. позичальнику кредит в сумі 5859,07 грн. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, зокрема у період з 28.02.2013 р. по 24.03.2016 р. неналежно сплачує внески по погашенню кредиту, та у період з 14.01.2013 р. по 24.03.2016 р. - за відсотками. Так 25.01.2013 р. було здійснено платіж в сумі 400 грн. в рахунок погашення заборгованості. Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 24.03.2016 р. утворилася заборгованість в сумі 14427,83 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 5459,07 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 1769,35 грн., заборгованості по пені - 3712,12 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 генеральної угоди - 3487,29 грн. В зв'язку із зазначеним просить стягнути з відповідача всю заборгованість за кредитним договором та судові витрати. (а.с. 46-48) Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. У разі неявки відповідачки не заперечував проти винесення заочного рішення. (а.с. 38, 48) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що він скористався своїми процесуальними правами. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с. 55) двічі повідомлялась належним чином та завчасно (а.с. 59, 61), однак за місцем проживання відсутня, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи у її відсутність не надала, поважності причин неявки суду не повідомила, позов не оспорила. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною, фізичним особам судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Частиною 3 статті 76 ЦПК України визначено, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов"язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з"явились в судове засідання без поважних причин. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечив позивач у поданій суду заяві. Оглянувши заяву представника позивача, позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №SAMDN50000020875764 у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000,00 грн., зі сплатою 2% в місяць за користування кредитом на залишок заборгованості за кредитом та щомісячної комісії в розмірі 3,5%. Даний договір укладений за заявою відповідачки, в якій вона просить відкрити рахунок та надати банківські послуги, ознайомилась з тарифами банку та отримала повний перелік інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується її особистим підписом (а.с. 5). Договір складають Анкета-заява, Пам'ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 5, 7-30). 14.01.2013 р. між позивачем та відповідачем укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 6) Відповідно до п. 1.1.1 Генеральної угоди сторони погодили зменшити розмір заборгованості, що виник в період з часу надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 3487,29 грн., комісію на 0,0 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 0,0 грн. Заборгованість по договору з дати підписання Генеральної угоди становить 6359,07 грн. (п. 1.1.2 Генеральної угоди). Дата остаточного погашення заборгованості за договором 31.01.2014 р. (п. 1.1.3 Угоди). Відповідно положень ЦК України, кредитного договору та Генеральної угоди при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань більше ніж на 1 день вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня наступного за днем повернення кредиту (2-й день) вважається простроченою; в день наступний за днем повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує банку штраф в сумі 3487,29 грн. за договором (п.п. 1.3.2, 1.3.3 Угоди). Дана Генеральна угоди в частині розділу «Реструктуризація заборгованості» діє на протязі строку дії договору (п. 1.7 Угоди). Згідно Розділу 2 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в розмірі 5859,07 грн. на строк 12 місяців з 14.01.2013 р. по 31.01.2014 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5859,07 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 515,47 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.01.2014 р. При порушенні позичальником строку погашення заборгованості більше ніж на 31 день, по зобов'язанням строк яких настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення , вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 3487,29 грн. Для надання послуг банк надає позичальнику платіжну картку. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагород згідно Генеральної угоди та Умов і правил. Датою укладення кредитного договору є дата підписання Генеральної угоди. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі визначеному Умовами та правилами за кожен день прострочення. Відсоткова ставка по кредиту може змінюватися в залежності із зміною облікової ставки НБУ або в інших випадках відповідно до Умов та правил. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає свою згоду у любий момент його змінити (зменшити, збільшити або анулювати). Підписання договору є прямою і безумовною згодою держателя відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, про що він зобов'язаний не менш, ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту, в т.ч. і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг держатель зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою уникнення овердрафту. Також порядок нарахування пені вказаний у п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за виникнення прострочених зобов'язань. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3. Умов та правил надання банківських послуг відсотки за користування кредитом і/або овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, при цьому відсотки нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту і/або овердрафта кошти з дня списання суми з карткового рахунку до дня коли кредиті/або овердрафт стає простроченим кредитом. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.1.1.7.3. картрахунки відкриті на невизначений термін за виключеннями, що встановлені правилами. Строк дії кредитної картки [NUMBER] від 14.01.2013 - до листопада 2016 року (а.с. 50) Відповідно до п.п. 2.1.1.2.11., 2.1.1.2.12. правил користування платіжною картою строк дії карти вказаний на лицьовій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.6, правил користування платіжною картою за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, що встановлені тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди (а.с. 6) розмір щомісячних платежів складає 515,47 грн., відсоткова ставка складає 0,833% на місяць, тобто 9,996% річних. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 49) та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с. 50) відповідачка [PERSON] 14.01.2013 р. на рахунок відповідачки банком було перераховано кошти в сумі 5859,07 грн., при цьому кредитний ліміт відповідачки 14.01.2013 р. було встановлено в розмірі 5859,07 грн., 11.02.2013 р. знижено до 5460,00 грн., а 22.04.2013 р. - збільшено до 5859,07 грн. Погашень по кредиту відповідачкою за весь час користування кредитними коштами було здійснено лише 25.01.2013 р. в сумі 400 грн. (а.с.49) В порушення умов договору відповідачка належним чином не повертала кошти, не сплачувала відсотки за користування кредитом, не слідкувала за залишком коштів, у зв'язку з чим позивач станом на 24.03.2016 року нарахував їй заборгованість загальний розмір якої становить 14427,83 грн., що складається 5459,07 грн. - заборгованість за кредитом; 1769,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3712,12 - заборгованість по пені (згідно уточненої позовної заяви); 3487,29. - штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди ( а.с. 49). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ «КБ Приватбанк» та [PERSON] є зобов'язальними і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятого на себе зобов`язання, а також те, що відповідачка в судове засідання не з'явилася, заяви про застосування строків позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення пені понад встановлений законом строк у 1 рік не заявила, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитом, відсотками та пенею на суму 10940,54 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача штрафу 3487,29 грн. - відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За змістом даної норми, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Згідно Тарифів банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складається зі пені нарахованої за кожен день прострочення кредиту та пені нарахованої один раз на місяць в розмірі 1% від заборгованості. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 3487,29 (п.п. 1.3.1, 2.2 Генеральної угоди). Банком нараховано 3712,12 грн. пені та штраф - 3487,29 грн. Тобто, аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Таким чином банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та нараховано відсотки на неустойку, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 10940,54 грн. Крім того, з відповідачки, в силу ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1), в розмірі 1378 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити відповідно до вказаних вище підстав. Відповідно до ч.1 ст. 61 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 258, 267,526, 527, 530, 549, 550 ч.2, 610, 612, 614, 634, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial