Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 09 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», найменування якого 19 серпня 2009 року змінено у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства», яке виступає правонаступником усіх прав і зобов'язань Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір № 500980889, за яким надано кредит шляхом безготівкового перерахування для погашення заборгованості за кредитним договором № 500947521 від 17 червня 2014 року на картковий рахунок позичальника [NUMBER], у сумі 94448,06 грню зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 15,99 %, датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 10 липня 2020 року. [PERSON] [INFO] помер. Дізнавшись про відкриття спадщини, 17 травня 2016 року позивачем надіслано на адресу Десятої Київської державної нотаріальної контори претензію з вимогами до спадкоємців, за інформацією якої спадкоємицею майна померлого є його дружина [PERSON]. 14 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 4-АБ/К1, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № 1500980889 від 09 липня 2015 року. До нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Заборгованість за кредитним договором станом на 14 листопада 2016 року складає у сумі 118849,66 грн., а саме, заборгованості по кредиту у розмірі 92 358,67 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 14 096,48 грн., комісії у розмірі 9744,51 грн. та штрафу у розмірі 2650,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 19 грудня 2017 року ухвалою суду витребувано з Десятої Київської державної нотаріальної контори (02100, м. Київ, вул. Бажова, 13/9) належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON], який помер [INFO]. 07 травня 2018 року ухвалою суду витребувано у Десятої Київської державної нотаріальної контори (02100, м. Київ, вул. Бажова, 13/9) належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON], який помер [INFO]. 26 березня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 09 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500980889 (а.с. 33, 34, 35, 36,37, 38, 39-40, 41, 42). Згідно розрахунку заборгованості за договором заборгованість за кредитним договором № 500980889 від 09 липня 2015 року станом на 14 листопада 2016 року становить у розмірі 118 849 грн. 66 коп., що складається заборгованості по кредиту у розмірі 92 358,67 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 14 096,48 грн., комісії у розмірі 9744,51 грн. та штрафу у розмірі 2650,00 грн. (а.с. 54). Позивач просить про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 14 листопада 2016 року у розмірі 92 358,67 грн. Згідно із пунктами 2.1., 2.3 Кредитного договору кредит надається в загальному розмірі 94448,06 грн. з датою остаточного повернення Кредиту - 10 липня 2020 року. Відповідно до ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Тому утворилась заборгованість по кредиту станом на 14 листопада 2016 року у розмірі 92 358,67 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитними коштами у розмірі 14 096,48 грн. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до п.п. 2.2. Кредитного договору за користування Кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 15,99 % процентів річних. Судом перевірено розрахунок відсотків за несвоєчасне погашення кредиту та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору: загальна заборгованість по відсоткам становить у розмірі 14 096,48 грн. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 2650,00 грн. та комісії у розмірі 9744,51 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно п. 2.8 договору позичальник сплачує банку комісійну винагороду. Позичальнику зобов»язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування та/або комісії, якщо сплата комісії передбачено Розділом 1 цього Договору та/або інших платежів за Договором, сплата яких передбачена цим Договором (далі - прострочення платежу) сплатити Банку штраф у розмірі 50,00 грн. За кожне допущене позичальником Прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів(включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5(п»ять) і більше календарних днів, до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов»язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожній випадок допущеного прострочення платежу (п.4 договору). Судом перевірено розрахунок штрафу та комісії та встановлено таке. Позивач просить про стягнення штрафу та комісії за період з 09 липня 2015 року по 14 листопада 2016 року. Зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконано іншою особою ( ч.1 ст. 608 ЦК України). [INFO] [PERSON] помер (а.с.121). Тому заборгованість по сплаті штрафу та комісії виникла за період з 09 липня 2015 року по 17 вересня 2016 року та підлягає стягненню комісія у розмірі 3 447,35 грн., штраф у розмірі 800,00 грн. В решті вимог слід відмовити. 14 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 4-АБ/К1, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за кредитним договором № 1500980889 від 09 липня 2015 року (а.с. 57-62, 63). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме, Товариство з обмежено відповідальністю «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 599980889 від 09 липня 2015 року. За життя [PERSON] на праві власності належало таке нерухоме майно: Ѕ частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка 0,3871 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), земельна ділянка 0,0513 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), земельна ділянка 2,0646 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]),земельна ділянка 0,0248 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), земельна ділянка 1,4610 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), земельна ділянка 0,0607 гектарів(кадастровий номер [NUMBER]) (а.с. 49-50, 136-150, 156, 157-158, 160, 161-164, 164 зв.,165-168, 168 зв., 169, 183, 184). Після смерті боржника [PERSON] Шостою Київською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа. Судом оглянуто спадкову справу, яка містить, зокрема, заяву сина [PERSON] від 28 січня 2016 року про прийняття спадщини, яка відкликана 03 лютого 2016 року (а.с. 119, 120,123), заяву дружини [PERSON] від 03 лютого 2016 року про прийняття спадщини (119 зв., 122 зв.); заяву доньки [PERSON] від 03 лютого 2016 року про відмову від спадщини (а.с.121,122,125); заява-претензія з вимогами до спадкоємців від 17 травня 2016 року Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до Десятої Київської державної нотаріальної контори із (а.с. 170-173); лист Шостої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини дружиною померлого [PERSON] (а.с. 182); 22 грудня 2016 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори видано відповідачу свідоцтво про право на спадщину по закону після смерті [PERSON] на спадкове майно, яке складає із земельної ділянки 0,0607 гектарів, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Гоголівська сільська рада, СТ «Електрон» (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с. 143). Отже, відповідач є єдиною спадкоємицею (дружиною) померлого [PERSON]. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Зважаючи на наведене, позивач вправі вимагати з відповідача стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, оскільки обов'язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них. Тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково: стягнути із [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», код ЄДРПОУ 35326253, юридична адреса: 04655, вул. Хвойки, 21, м. Київ, заборгованість за кредитним договором № 500980889 від 17 червня 2014 року станом на 14 листопада 2016 року у розмірі 110 702 (сто десять сімсот два) грн. 50 коп., що складається заборгованості по кредиту у розмірі 92 358,67 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 14 096,48 грн., комісії у розмірі 3 447,35 грн. та штрафу у розмірі 800,00 грн., в межах вартості спадкового майна, одержаного в порядку спадкування у розмірі, який відповідає її частці у спадщині. В решті вимог відмовити. Позивач просив про стягнення витрат, пов'язаних з витребуванням доказів у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1782 грн. 74 коп. відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру, виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 110 702,50 грн. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1 657,95 грн. (110 702,50 грн. х 100% : 118649,66 грн. = 93 % х 1762,00 грн.).

Outcome: partial