Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що 25.11.2011 заступником прокурора Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Рижковим О.В. порушено кримінальну справу за її обвинуваченням за ч. 1 ст. 190 КК України. 15.12.2011 вона була допитана як підозрювана. 29.12.2011 їй було пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України. У цей же день був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 20.01.2012 їй повторно було пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 04.04.2012 прокурором Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Черновим А.В. був затверджений обвинувальний висновок стосовно неї, після чого кримінальна справа була направлена до суду. У період з квітня 2011 року по 11.03.2014 кримінальна справа розглядалася Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 11.03.2014 судом був ухвалений обвинувальний вирок. Вирок був оскаржений нею. 09.10.2014 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок скасований, а кримінальна справа направлена на новий судовий розгляд. 09.03.2016 за результатами повторного судового розгляду кримінальної справи за її обвинуваченням за ч. 1 ст. 190 КК України Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлена ухвала про повернення справи прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 3 для проведення додаткового розслідування. Криворізька місцева прокуратура № 3, у свою чергу, направила кримінальну справу для проведення додаткового розслідування до слідчого відділення Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. 15.04.2016 відомості про вчинення нею кримінального правопорушення внесені слідчим СВ Саксаганського ВП КВП до ЄРДР за № 12016040750001022. У період з 15.04.2016 по 13.09.2019 в кримінальному провадженні № 12016040750001022 слідчим СВ Саксаганського ВП КВП проводилося досудове розслідування. 13.09.2019 слідчим СВ Саксаганського ВП КВП Кокулом Д.Ю. була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в її діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Таким чином, у період з 25.11.2011 по 13.09.2019 (протягом 7 років 9 місяців 18 днів) позивач безпідставно притягувалася до кримінальної відповідальності. Зазначене завдало їй моральної шкоди, яка полягає в сильних нервових стресах, душевних переживаннях і моральних стражданнях. Безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності, обвинувачення у вчиненні злочину, ухвалення обвинувального вироку принизили її честь і гідність, завдали значної шкоди її репутації, яка набувалася роками, спаплюжили її добре ім`я. Вона відчувала приниження, змушена була виправдовуватися, доводити невинуватість, вважала, що її життя зламане. Просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1317717 грн та стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн. Представник відповідача надав відзив на позов. Позовні вимоги не визнає. В обґрунтування заперечення зазначає, що Державна казначейська служба України не уособлює собою Державу Україна, а рахунки ДКС України не уособлюють собою Державний бюджет. Завдана шкода відшкодовується не безпосередньо органами державної влади або органами місцевого самоврядування з рахунків, відкритих для забезпечення діяльності юридичної особи (бюджетної установи), а за рахунок коштів Державного бюджету Державним казначейством в порядку, встановленому чинним законодавством. Крім того, позивачем не доведено факт заподіяння моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір. Зазначає, що не допускається стягнення моральної та матеріальної шкоди з Казначейства, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів. Процесуальний закон не встановлює необхідності зазначення органу, через який грошові кошти мають перераховуватися. Вважає позов необґрунтованим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник прокуратури Дніпропетровської області надав пояснення на позов. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що в Україні відсутні нормативно сформульовані критерії та загальний метод оцінки розміру компенсації моральної шкоди. У зв`язку з відсутністю чітко сформульованих критеріїв визначення розміру завданої моральної шкоди законодавцем у певних випадках встановлено нижчу межу такого розміру. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше, ніж достатній для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Позивач перебувала під кримінальним переслідуванням 93 місяці. Таким чином, розмір відшкодування за завдану моральну шкоду може бути в розмірі 439239 грн (4723 грн (мінімальна заробітна плата з 01.01.2020) х 93 місяці). Крім того, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями органів досудового розслідування, прокуратури та спричиненням [PERSON] моральної шкоди у визначеному нею розмірі. Також зазначив, що розмір правничої допомоги є неспівмірним зі складністю справи, а тому просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Ухвалою від 19 лютого 2020 витребувано докази. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без її участі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові. Просить позов задовольнити. Пояснив, що позивача після повернення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування не викликали для проведення слідчих дій. Проте вона усвідомлювала, що справа не закрита, це тримало її у напруженні. Вона змушена була звертатися до суду для надання дозволу на виїзд за межі м. Кривого Рогу, відчувала при цьому приниження. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з мотивів, викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову. 25 березня 2020 року від представника прокуратури Дніпропетровської області надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог в розмірі 439239 грн не заперечує. У судове засідання представник прокуратури не з`явився. Представник Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області пояснила, що не погоджується з сумою, яку просить стягнути позивач. Вважає суму завищеною. Заперечує проти позову. Зазначила, що позивач не надала жодних доказів на підтвердження негативних наслідків притягнення її до кримінальної відповідальності. Судом постановлена ухвала про розгляд справи без участі представників прокуратури Дніпропетровської області та Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Свідок [PERSON] суду показав, що в 2010 - 2011 роках до нього звернулася позивач як до захисника для представництва її інтересів на досудовому слідстві та в суді. Вони уклали угоду. Позивач пояснила, що її незаконно обвинувачують, вона злочину не скоювала. Розповіла про те, що уклала договір з жінкою. Він їздив з позивачем до слідчого. Вважає, що між позивачем та потерпілою у кримінальній справі виникли цивільно-правові відносини, склад злочину там відсутній. Слідчий пояснив, що прокурор дав команду направити справу до суду. Примусово відбирали у неї відбитки пальців. Вона постійно чекала, коли це все закінчиться. Їй було неприємно, страждала, не могла виконувати професійні обов`язки, оскільки ймовірні клієнти знали, що стосовно неї розглядається справа в суді. Влаштуватися на роботу також не могла. Хвилювалася кожного засідання. Після винесення обвинувального вироку вона зневірилася. З 2016 року по 2019 рік вони зверталися до слідчих з приводу кримінального провадження. Позивач стала більш замкнутою, похмурою, навіть не раділа, коли народила дитину. Свідок [PERSON] пояснила, що з позивачем знайома з 2005 - 2006 років. Знає її як порядну людину. У неї був стрес. Почалися проблеми з гормонами, погладшала. Зверталася до лікарів. На фоні цього вона не могла завагітніти. Завагітніла лише у 2018 році, а шлюб уклала - ще у 2012 році. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивач не могла реалізуватися професійно, вона планувала стати адвокатом. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 12016040750001022, суд вважає встановленими такі обставини. 17.05.2011 до Центрально-Міського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла скарга щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності. У цей же день повідомлення було зареєстровано. Матеріали неодноразово пересилалися між РВ КМУ. 07.06.2011 матеріали зареєстровано в Саксаганському РВ КМУ. 16.06.2011 винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с. 39-44, 105-110). Постановою заступника прокурора Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2011 скасовано постанову про відмову у порушенні кримінальної справи; порушено кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] (змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 10, 76) за ч. 1 ст. 190 КК України. Матеріали кримінальної справи направлено начальнику СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 9, 75). З 28.11.2011 проводилися слідчі дії. 12.12.2011 позивачу роз`яснено права як підозрюваній за ч. 1 ст. 190 КК України. 12.12.2011 винесено постанову про обрання позивачу запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. 15.12.2011 допущено захисника; допитано позивача як підозрювану. 15.12.2011 проведені очні ставки між свідками та позивачем, між потерпілою та позивачем. 29.12.2011 позивачу роз`яснено права; обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (а.с. 39-44, 105-110). Постановою слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 29.12.2011 позивача притягнуто як обвинувачену та пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 11, 77). 29.12.2011 позивач допитана як обвинувачена; винесено постанову про відібрання експериментальних відбитків пальців рук для порівняльного дослідження; відібрано відбитки пальців рук. Проводилися слідчі дії. 20.01.2012 позивач допитана як обвинувачена (а.с. 39-44, 105-110). 20.01.2012 позивачу уточнено пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 12, 78). Проводилися слідчі дії. 13.02.2012 складено обвинувальний висновок стосовно позивача. 20.02.2012 прокурором Саксаганського району м. Кривого Рогу винесено постанову про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування. 12.03.2012 поновлено досудове розслідування у кримінальній справі за обвинуваченням позивача. Продовжено досудове розслідування. 28.03.2012 винесено постанову про виділення матеріалів із кримінальної справи за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України та направлено до прокуратори району. 29.03.2012 складено обвинувальний висновок (а.с. 39-44, 105-110). 04.04.2012 прокурором Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області був затверджений обвинувальний висновок у кримінальній справі за обвинуваченням Паламарчук (насьогодні - « [PERSON] за ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 13-18, 79-84). Кримінальна справа направлена до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 26.04.2012 відбулося підготовче засідання, до кінця 2012 року їх було 14. У 2013 році при розгляді кримінальної справи відбулося 19 судових засідань, а в 2014 році - 6 (а.с. 39-44, 105-110). Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2014 [PERSON] визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. позивачу призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 49 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання. Частково задоволено цивільний позов: стягнуто з позивача на користь потерпілої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 8000 грн; в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди - 4000 грн; в рахунок відшкодування понесених судових витрат - 500 грн. Стягнуто витрати за проведення судових експертиз в сумі 391,20 грн. До набрання вироком законної сили позивачу залишено запобіжний захід - підписку про невиїзд (а.с. 19-32, 85-98). 21.03.2014 [PERSON] , а 26.03.2014 прокуратурою подано апеляційні скарги на вирок суду (а.с. 39-44, 105-110). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.10.2014 вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2014 скасований, а кримінальна справа направлена на новий розгляд в суд в іншому складі (а.с. 33-35, 99-101). Ухвалою 09.03.2016 Саксаганського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальну справу за обвинуваченням позивача повернуто прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 3 для проведення додаткового розслідування. Криворізька місцева прокуратура № 3 направила кримінальну справу для проведення додаткового розслідування до слідчого відділення Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. 15.04.2016 слідчим СВ Саксаганського ВП КВП відомості по кримінальній праві стосовно [PERSON] внесені до ЄРДР за № 12016040750001022. У кримінальному провадженні № 12016040750001022 проводилося досудове розслідування (а.с. 39-44, 105-110). 13.09.2019 слідчим СВ Саксаганського ВП КВП винесена постанова про закриття кримінального провадження за обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 36-38, 102-104). Вищевикладене також підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12016040750001022 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 190 КК України. Таким чином [PERSON] протягом 93 місяців безпідставно притягувалася до кримінальної відповідальності. 04.11.2019 [PERSON] звернулася до начальника ГУНП в Дніпропетровській області та начальника КВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявами про визначення розміру моральної шкоди, завданої рішеннями і діями органу досудового розслідування та прокуратури, та матеріальної шкоди, яка була їй завдана у зв`язку з оплатою правничої допомоги (а.с. 45-52, 111-116). 20 жовтня 2019 року між адвокатом Голівер П.В. та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався бути представником позивача під час судового розгляду справи за її позовом до Держави України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду (а.с. 54, 117). Вартість послуг, яка сплачена позивачем, становить 15000 грн (а.с. 55, 56, 118, 119). Згідно з розрахунком вартості витрат на правничу допомогу адвокат надав такі послуги: вивчення та аналіз обставин справи (4 години); попередня консультація (1 година); підготовка позовної заяви (10 годин); представлення інтересів у суді (орієнтовний час - 10 годин); всього - 25 годин. За надані послуги позивачем сплачено 15000 грн. Фактична вартість правничої допомоги становить 600 грн за 1 годину (а.с. 57, 120). Внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях через вимушені зміни способу життя, погіршення можливості реалізації своїх звичок і бажань. Належних та достатніх доказів на підтвердження фактів погіршення здоров`я та втрати професійної репутації ані позивачем, ані її представником суду не надано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що виникають із завдання моральної шкоди. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частин 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до пункту п`ятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до частин 2, 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до абзацу 2 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України постанови від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 25.11.2011 по 13.09.2019, тобто протягом 93 місяців безпідставно притягувалася до кримінальної відповідальності - підозрювалася та обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, їхній час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, порушення звичного режиму життя, тривалість моральних страждань. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Так, фактично у зв`язку з перебуванням під слідством і судом позивач була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зазнала тривалих негативних емоційних хвилювань, тому, виходячи з розумності, виваженості, справедливості, надавши оцінку характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним застосуванням запобіжного заходу, суд дійшов висновку про те, що відшкодування моральної шкоди слід встановити в розмірі 439239 грн, (4723 грн (мінімальна заробітна плата станом на день розгляду справи) х 93 повних місяці перебування під слідством і судом). При цьому судом враховано, що більший розмір моральної шкоди позивачем та її представником не обґрунтовано, не надано належних доказів завдання значної моральної шкоди. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд вважає доведеним факт отримання позивачем правничої допомоги та сплати ним наданих послуг. На представлення інтересів позивача представником витрачено 18 годин. Таким чином, підтверджена вартість правничої допомоги - 10800 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial