Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] (рнокпп [NUMBER], зареєстрований та проживаючий за адресою: [INFO]) звернувся до суду із позовом, який згодом уточнив, до 8 Державного пожежно-рятувальний загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (КОД ЄДРПОУ 38245759), місцезнаходження: 84500, Донецька область, м.Бахмут, вул. Сибірцева,23, та остаточно просить стягнути відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 67 687,31 грн. та вартість проведених експертних робіт 780,00 грн., а всього 68 467,31 грн. (шістдесят вісім тисяч чотириста шістдесят сім) гривень 31 копійку відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з 8 Державно пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області на його користь 10 000 (десять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 25 січня 2017 року постановою Апеляційного суду Донецької області [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Адміністративним правопорушенням, яке скоїв [PERSON] позивачу заподіяна майнова шкода. На теперішній час він має право вирішити в порядку цивільного судочинства питання про відшкодування йому заподіяної шкоди, відповідно до ст. 40 КУпАП. Згідно висновку експертно-авто-товарознавчого дослідження №01-01-17 про оцінку майна вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 67 687,31 грн. Одночасно до суми відшкодування також були витрати на експертні послуги, які склали 780,00 грн. Власником джерела підвищеної небезпеки є 8 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області. Відповідно до частини 1 ст. 1172 ЦК України «Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків». Крім того, на тривалий час після ДТП позивачу та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, йому довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, але відповідач має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачу та його родині. Розмір його душевних страждань і страждань його родини оцінюється в 10 000 (десять тисяч) гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2017 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху у звязку із сплатою судового збору за подання позовної заяви не в повному обсязі, та надано строк для усунення недоліків терміном пять днів з дня отримання копії ухвали. Ухвалою судді від 21 березня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14-00 годину 31 березня 2017 року. 31 березня 2017 року відкладено розгляд справи до 11-00 години 12 квітня 2017 року у звязку із перебуванням судді в іншому процесі. 12 квітня 2017 року відкладено розгляд справи до 10-00 години 24 квітня 2017 року за клопотанням позивача про надання часу для уточнення позовної заяви та заміни відповідача на належного. 24 квітня 2017 року по справі замінено відповідача на належного, відкладено розгляд справи до 16-00 години 11 травня 2017 року. 11 травня 2017 року відкладено розгляд справи за клопотанням представника відповідача до 10-00 години 22 травня 2017 року. 22 травня 2017 року розгляд справи відкладено до 12-45 години 08 червня 2017 року у звязку із витребуванням додаткових доказів по справі. 08 червня 2017 року відкладено розгляд справи до 13-00 години 29 червня 2017 року у звязку із перебуванням судді в іншому процесі. 29 червня 2017 року відкладено розгляд справи до 16-00 години 14 серпня 2017 року у звязку із неявкою позивача. 14 серпня 2017 року відкладено розгляд справи до 16-00 години 29 серпня 2017 року за клопотанням представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи. 29 серпня 2017 року відкладено розгляд справи до 12-00 години 01 вересня 2017 року у звязку із перебуванням судді в іншому процесі.01 вересня 2017 року відкладено розгляд справи до 13-00 години 18 вересня 2017 року для виклику та допиту експерта. 18 вересня 2017 року відкладено розгляд справи до 14-00 години 05 жовтня 2017 року за клопотання представника позивача. 05 жовтня 2017 року відкладено розгляд справи до 15-00 години 06 листопада 2017 року у звязку із неявкою позивача, представника позивача, третьої особи. 06 листопада 2017 року відкладено розгляд справи до 16-00 години 29 листопада 2017 року у звязку із неявкою позивача та його представника. 29 листопада 2017 року відкладено розгляд справи до 10-00 години 20 грудня 2017 року у звязку із неявкою позивача та експерта. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 01.09.2017 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовні заяві, в подальшому в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених у позовній заяві обставин, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись зокрема на заперечення надані 08.06.2017 року, в яких, зокрема, зазначено, що згідно зі ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, перелік документів, що додаються до заяви. Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК). З аналізу ст. 66 ЦПК та науково-практичного коментарю до неї слід, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Висновок експертизи (а не висновок експертного дослідження) може бути доказом у справі лише тоді, коли експертиза здійснена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Відповідно до ч.4 ст.147 ЦПК у висновку експерта обовязково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків. Згідно зі ст. 9 Закону України від 25.02.1994 №4038-ХІ1 « Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Згідно з Порядком ведення державного Реєстру атестованих судових експертів, затвердженого наказом Міністерство юстиції України від 29.03.2012 №492/5, до реєстру вносяться, зокрема, номер та строк дії свідоцтва або документа, що підтверджує наявність кваліфікації судового експерта. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення матеріальних збитків на суму 68467,31 грн. посилається на висновок №01-01-17 експертного авто-товарознавчого дослідження, проведеного експертом авто-товарознавцем [PERSON] 06.01.2017, висновок експертного дослідження №3320, складеного [PERSON] 31.08.2016, а в обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. [PERSON] жодних доказів до позову не додав. З огляду на вимоги наведеного законодавства, розмір матеріальних збитків підтверджується висновком атестованого судового експерта при проведенні експертизи, а не дослідження. Також, слід зазначити, що відповідно до карток атестованих судових експертів - [PERSON] та [PERSON], роздрукованих з державного Реєстру атестованих судових експертів, термін дії свідоцтва експерта закінчився відповідно 25.01.2016 та 10.09.2014, з чого слід, що зазначені особи не мали повноважень судових експертів на момент проведення досліджень та відповідно не несуть кримінальну відповідальність за зроблені висновки. Таким чином, враховуючи зазначені норми права, проаналізувавши додані до позову документи та отриману інформацію з державного Реєстру атестованих судових експертів, представник відповідача вважає, що позивач не обґрунтував свої вимоги, в звязку з чим, просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] повністю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав думку представника відповідача в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом установлено, що постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2016 року, справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] було закрито (а.с.10). Постановою Апеляційного суду Донецької області від 25 січня 2017 року, було задоволено апеляційну скаргу потерпілого [PERSON] Постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2016 року, якою справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрито у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності скасовано. Постановою встановлено, що [PERSON], який 20.08.2016 р. о 15-30 годині в м. Бахмут на регульованому перехресті вулиць Садова та Горбатова, керуючи автомобілем марки ЗИЛ 432921, номерний знак 4866 Ч1, з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом, виконуючи невідкладне службове завдання, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП (а.с.11). Тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо експертного дослідження проведеного експертом [PERSON] у якого закінчився термін дії свідоцтва, на підтвердження факту вчинення вказаної ДТП, оскільки вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується вказаною постановою апеляційного суду та згідно із діючим цивільним процесуальним законодавством (ч.4 ст. 82 ЦПК України) є преюдиціальним фактом та не підлягає доказуванню. Автомобіль марки ЗИЛ 432921, номерний знак 4866 Ч1, яким керував під час виконання службового завдання [PERSON] належить 8 Державному пожежно-рятувальному загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, що не оспорюється сторонами. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 832113 (а.с.100) легковий седан В, ХТА217030В0302379, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2011 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 668 від 09.03.2016. Згідно листа територіального сервісного центру №1441 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області №31/5-1441-11025 від 15.09.2017 року, відповідно до інформації бази даних РІІС «Автомобіль» та НАФС ЄДР МВС, станом на 12.09.2017 року номерні знаки АН4040СО не закріплені за транспортним засобом, але у період з 09.03.2016 року по 05.07.2017 року за легковим автомобілем ВАЗ 217030, 2011 р/в, номер кузова ХТА217030В0302379, який був зареєстрований за громадянином [PERSON], [INFO], адреса реєстрації: м. Бахмут, вул. Чайковського, 12-27 (а.с.164). Згідно висновку №01-01-17 експертного авто-товарознавчого дослідження за фактом збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля [NUMBER] на момент проведення дійсного висновку, без урахування ушкоджень, заподіяних в результаті ДТП, може становити: 119637 (сто девятнадцять тисяч шістсот тридцять сім) гривень 00 копійок. Вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] пошкодженого в результаті ДТП може скласти 67687 (шістдесят сім тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 31 копійку. Вартість матеріального збитку (з технічної точки зору) заподіяної власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON], на момент проведення дійсного висновку може складати: 55480 (пятдесят пять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 25 копійок, зі схемою розрахунку та фото таблицею до нього (а.с.65-98). Вказаний доказ є належним та допустимим та ґрунтується на фактичних обставинах справи. Заперечуючи проти вказаного експертного дослідження, представником відповідача подане клопотання про призначення експертизи, однак згодом вона відмовилася від нього, посилаючись на відсутність у відповідача коштів на її проведення. Допитаний в судовому засіданні [PERSON], який провів експертне дослідження, надав пояснення про те, що під час проведення дослідження він використовував розцінки, які діяли на час її проведення. Проведена ним експертиза була комплексною і відповідає методиці проведення товарознавчих експертиз, згідно цієї методики, вартість матеріальної шкоди спричиненої під час ДТП складає 55480,25 гривень, а вартість відновлювального ремонту, це сума збільшена на 36%, це коефіцієнт фізичного зносу деталей на який було помножено загальну вартість деталей та вартість відновлювальних робіт, ця сума складає 67687,31 гривень, та ця сума значно нижча за суму вартості деталей, вона розрахована відповідно методики. Проведення експертизи включає в себе вартість ремонтних робіт, вартість матеріалів, вартість деталей, з цих трьох пунктів складається матеріальна шкода. Вартість відновлювального ремонту розраховується з розрахунку середньо-мінімального часу роботи, ці данні поступають кожні два місяці в електронному вигляді, та ними користуються всі експерти України, в цей бюлетень вноситься час роботи по ремонту, завжди різні ремонти тому й різні цифри. В даному випадку взято вартість роботи для Донецького регіону, в експертизі зазначено вартість деталей, які мають три вартості: оригінальна вартість за технологією заводу виробника це найвища вартість; неоригінальна вартість, вона як правило на 25% нижча; вартість деталей вторинного ринку, від розборки старих автомобілів. Вартість оригінальних деталей береться на заводі виробника. Підтверджує вартість проведення дослідження, та зазначає, що для проведення дослідження береться курс гривні до долару на момент проведення експертизи. Оскільки курс змінюється кожного дня, він брав курс на день проведення експертизи. Дане дослідження робив, як субєкт підприємницької діяльності. Станом на 01.01.2017 року він не був зареєстрований в реєстрі судових експертів, але був зареєстрований в державному реєстрі оцінювачів. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 та п.8 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1,п.2 ч.2,ч.3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до розяснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за №4 від 01.03.2014 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, враховуючи вищевикладене та те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом, а також те, що на підставі зібраних по справі доказів установлено, що автомобіль, який на час ДТП належав позивачу на праві власності було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON], який працює водієм у 8 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути саме матеріальні збитки спричинені володільцю транспортного засобу в розмірі 55480,25 грн., що підтверджуються звітом №01-01-17 експертного авто товарознавчого дослідження від 06.01.2017 р., оскільки позивачем не доведено вартість фактичних витрат на відновлювальний ремонт автомобіля. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 16 ч. 2 п. 9 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст. 23 ч. 2 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна. \~\~\~\~За положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.2005р. (з подальшими змінами і доповненнями) моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я,\~\~ у\~\~порушенні\~\~права\~\~власності\~\~(в\~\~тому\~\~числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних\~\~життєвих\~\~зв'язків\~\~через\~\~неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. \~\~\~\~\~\~ Компенсація моральної шкоди проводиться незалежно від відшкодування майнової шкоди. Факт завдання майнової шкоди та її розмір не впливає як на можливість вимагати компенсації моральної шкоди, так і на розмір відшкодування завданої моральної шкоди. Суд вважає слушними доводи позивача щодо негативних душевних страждань від того, що протиправними діями відповідача було спричинено шкоду його майну, внаслідок чого він тривалий час змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, а також моральні страждання позивача. Визначаючи розмір моральної шкоди, слід врахувати п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якої, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер і тривалість моральних страждань позивача, а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, позовні вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча ) грн. 00 коп. Оскільки позов задоволено частково (81,97% майнового характеру, 10 % - немайнового характеру), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору пропорційно від задоволеної частини позовних вимог в розмірі 618,80 гривень. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати повязані з розглядом справи, а саме витрати за проведення експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 780,00 грн.

Outcome: partial