Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 30 червня 2013 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 1000 грн., а відповідач [PERSON] взяв зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 27321,79 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 211,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 21033,11 грн., а також штрафні санкції: пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 4300 грн., штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1277,23 грн. (процентна складова) та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на імя відповідача направлялись судом за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, але повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його імя за останньою відомою адресою, за якою було зареєстровано його місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений по час та місце судового розгляду. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не зявились з ухваленням заочного рішення. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 червня 2013 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 1000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних. Позичальник зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. В подальшому розмір кредитного ліміту відповідачу позивачем збільшувався. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобовязань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобовязання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконала. Станом на 30 червня 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем по одержаному кредиту складає 211,45 грн. Заборгованість по процентам за користування кредитом позивач обраховує у розмірі 21033,11 грн., що не відповідає умовам кредитного договору від 30 червня 2013 року. Зокрема, при заборгованості за тілом кредиту в сумі 211,45 грн., за процентною ставкою 30,00% річних, з 01 вересня 2014 року - 34,80 % річних, а з 01 квітня 2015 року 43,20% річних за період з 15 вересня 2013 року по 31 серпня 2014 року позивач нарахував проценти за користування кредитом у розмірі 252,04 грн. (261,45 грн. 9,41 грн.), тобто реальна відсоткова ставка згідно вказаного нарахування склала 124,66%. За період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року відсотки нараховані у розмірі 746,65 грн. (1008,10 грн. 261,45 грн.) за цим розрахунком реальна відсоткова ставка 607,95% річних. За період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2017 року сума процентів, обрахованих позивачем, складає 20025,01 грн.(21033,11 грн. -1008,10 грн.), відповідно, реальна відсоткова ставка 42010,32% річних. Зазначене нарахування відсотків суперечить умовам договору від 30 червня 2013 року, що укладений між сторонами, а тому не приймається до уваги судом. Розмір заборгованості за відсотками, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача суд обраховує у розмірі 318,26 грн. за наступним розрахунком: станом на 15 вересня 2013 року заборгованість за відсотками 9,41 грн., з 15 вересня 2013 року по 31 серпня 2014 року (349 днів), заборгованість за кредитом 211,45 грн., відсоткова ставка 30,00% річних, заборгованість за відсотками 60,65 грн.: 211,45 грн. / 100 х 30,00 / 365 х 349; з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року (212 днів), заборгованість за кредитом 211,45 грн., відсоткова ставка 34,8% річних, заборгованість за відсотками 42,74 грн.: 211,45 грн. / 100 х 34,8 / 365 х 212; з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2017 року (2 роки 91 день), заборгованість за кредитом 211,45 грн., відсоткова ставка 43,20% річних, заборгованість за відсотками 205,46 грн.: 211,45 грн. / 100 х 43,20 / 365 х 91 + 211,45 грн. / 100 х 43,20 х 2; загальна сума відсотків: 9,41 грн. + 60,65 грн. + 42,74 грн. +205,46 грн. = 318,26 грн. Також позивачем обраховано відповідачу пеню за період з 01 грудня 2013 року по 30 червня 2017 року у розмірі 4300 грн. Позивачем також нараховано відповідачу штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1277,23 грн. (процентна складова). Але процентна складова позивачем обрахована з завищеної суми відсотків, суд процентну складову штрафу обраховує у розмірі: (211,45 грн. + 318,26 грн. + 4300 грн.) / 100 х 5 = 241,49 грн. Таким чином загальна сума неустойки складає 5041,49 грн., що у 23 рази перевищує суму боргу за тілом кредиту. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача вказаних штрафних санкцій, суд виходить з того, що штрафи та пеня обраховані відповідно до умов договору, їх сукупний розмір значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки позивачем нараховано неустойку, яка значно перевищує розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне зменшити її розмір до суми, що дорівнює боргу за кредитом та відсотками до 529 грн. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по одержаному кредиту 211,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 318,26 грн., неустойку в розмірі 529 грн., а всього 1058,71 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено на 4%, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 646 грн.

Outcome: partial