Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що рішенням Володарсько-Волинського\~районного суду\~Житомирської області\~від 08.10.2018\~року (справа\~№ 276/430/18)\~було присуджено\~стягувати з\~нього на\~користь відповідачки\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~в твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~1800\~грн.,\~щомісячно.Також, вищевказаним рішенням присуджено стягувати з нього на користь відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] 3-річного віку, тобто до [INFO] . Крім того, відповідно до судового наказу, виданого Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області 03.06.2019 року, з нього проводиться стягнення на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає,\~що на\~даний час\~склалася ситуація,\~коли він\~не в\~змозі платити\~визначений судом\~розмір аліментів.Позивач офіційно\~працює в\~філії «Іршанський\~гірничо-збагачувальний\~комбінат» Акціонерного\~товариства «Об`єднана\~гірничо-хімічна\~комнапія».\~Відділом державної\~виконавчої служби\~винесено постанови\~про звернення\~стягнення на\~заробітну плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інші доходи\~боржника та\~направлено до\~виконання по\~місцю його\~роботи.Позивач проживає без\~реєстрації шлюбу\~з [PERSON] \~(Відповідачкою\~2),\~яка в\~даний час\~перебуває у\~відпустці по\~догляду за\~дитиною до\~трьох років\~і отримує\~лише соціальну\~допомогу (860\~грн).З позивача стягують аліменти на кожну дитину та Відповідачку 1, що є для нього є непосильним. За таких обставин, в позивача виникла заборгованість по сплаті аліментів. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 08.10.2018 року, на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1800 гривень, щомісячно, до 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, але неменше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 08.10.2018 року, на користь [PERSON] на її утримання з 1000 гривень щомісячно до 500 грн., щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьох років; зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом, виданим Володарськ-Волинським районним судом Житомирської області від 03 червня 2019 року, на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1/6 частини заробітку(доходу)щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась надіславши до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, проте за участі її представника адвоката Мельника Ю.М. Позовні вимоги в частині, які стосуються її та її сина не підтримує. Представник [PERSON] , адвокат Мельник Ю.М., в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказавши, що вони з [PERSON] не заперечують проти зменшення розміру (частки) аліментів, які стягуються з позивача на утримання дитини, а саме з ј частини доходу до 1/6, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на їх думку, зменшення частки не погіршить становище дитини. Однак, в задоволенні позовної вимоги щодо зменшення розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку просили відмовити у зв`язку з тим, що доглядаючи за дитиною, яка не досягла трьох років, [PERSON] не має можливості працювати та утримувати себе, інших доходів вона не має. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач проживає разом з відповідачем [PERSON] та сином [PERSON] , тоді як син [PERSON] проживає з відповідачем [PERSON] . Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та поясненнями учасників справи. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 08.10.2018 року (справа № 276/430/18) присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн., щомісячно, а також аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] 3-річного віку, тобто до [INFO] (а.сп.8). Згідно з судовим наказом від 03.06.2019 року, виданого Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області, з позивача стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.сп.9). Довідкою про доходи, виданої філією «ІГЗК» АТ «ОГХК» за №170 від 06.08.2020 року, у період з лютого 2020 року по липень 2020 року (включно) загальна сума отриманого доходу [PERSON] , за виключенням утримань, становить 28068, 96 грн, тоді як сума аліментів, відрахована за вказаний період складає 28398,10 гривень (а.сп.10). Судом встановлено та не спростовано учасниками справи, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів. Згідно із статтею 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої\~статті 181 СК України\~визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~передбачено, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За змістом\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частин 2, 3\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до\~ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України"\~в 2021 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Отже, аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей та відповідача [PERSON] у сукупному розмірі, що становить більше половини доходу (заробітної плати) [PERSON] , враховуючи визнання позову відповідачами щодо зменшення розміру аліментів на дітей до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, вказаний розмір аліментів не буде становити менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожного з дітей, суд приходить до висновку, що позивачем доведений факт того, що його матеріальне становище змінилося в бік погіршення, а тому задовольняє позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів на дітей в цій частині. Щодо вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку з 1000 грн. до 500 грн. суд виходить з наступного. Так, відповідно до ст.\~84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Разом з тим, право відповідачки [PERSON] на таке утримання є переважним, оскільки вона позбавлена можливості забезпечувати себе, у зв`язку із доглядом за дитиною, вона на даний час ніде не працює, інших доходів не має. Крім того, за встановлених обставин справи період утримання аліментів на дружину є нетривалим, він закінчиться 16.03.2021 року, оскільки дитині [PERSON] виповниться три роки. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку з 1000 грн. до 500 гривень. Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial