Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 липня 2009 року у розмірі 116955,25 грн., станом на 05 квітня 2018 року ,в тому числі заборгованість за відсотками 110808,51 грн.за період з 28 липня 2009 року по 1 квітня 2017 року, мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту та стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн. 12 грудня 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.82 ). Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України (а.с.116,128-129). Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України ,у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Згідно рішення Єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519, було змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочене - АТ КБ «ПриватБанк»), який є правонаступником всіх прав та зобов'язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» . Судом встановлено, що 28 липня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, що складається із підписаної відповідачкою заяви, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. [PERSON] отримала кредитку «Універсальну» з кредитним лімітом 500 грн. та базовою процентною ставкою за кредитом 36 % на рік ( 3% на місяць) на залишок заборгованості ( а.с. 97,98). З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором № б/н від 28 липня 2009 року відповідачка отримала кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 06/13 . Позивачем надані відомості про видачу наступної карти № [NUMBER] з терміном дії з 15 вересня 2016 року по липень 2020 року. Останній платіж в погашення кредиту відповідачкою здійснено у квітні 2013 року . За розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, наданим позивачем, станом на 5 квітня 2018року, заборгованість відповідача складала 116955,25 грн., а саме: -6146,74 грн. - заборгованість за кредитом, -110808,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом в період з 28 липня 2009 року по 1 червня 2017 року. Розглядаючи позов, судом враховано, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики, у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду №14-10цс18. За договором, у межах строку кредитування: з 28 липня 2009 року до 30 червня 2013 року, відповідачка мала повернути позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами . Починаючи з 30 червня 2013 року, відповідачка мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем , повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. Сторони лише 15 вересня 2016 року знову погодили строк кредитування по липень 2020 року. Отже ,банк мав право на нарахування відсотків за користування кредитом лише з 28 липня 2009 року по 30 червня 2013 року, тобто , у межах погодженого сторонами строку кредитування та межах строку дії кредитної картки. Подальше нарахування процентів можливо з 15 вересня 2016 року . Позивач звернувся до суду 3 серпня 2018 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується вона лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення ( ст. 267 ЦК України). Відповідачка, будучи повідомленою про день розгляду справи, заяву про застосування строку позовної давності не надала. Щодо зміни кредитного ліміту, згідно п.п.3.2, 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає згоду, що банк в будь-який момент може змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Під час дії строку кредитування, банком було змінено кредитний ліміт з 500 грн. до 6150 грн.(а.с.96). Позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання (п. 6.5. Умов). Згідно п. 6.6. Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, боржник зобов'язаний, на вимогу банку, повернути кредит оплатити винагороду банку. Частиною 3 ст. 1056 -1 ЦК України, в редакції Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що доданий до анкети-заяви , базова процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості (36 % річних). Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, не підписані відповідачем. Заява позичальника не містить умов сплати процентів за несвоєчасне виконання зобов'язань у підвищеному розмірі ( а.с. 97,98,99-104). В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного повідомлення божника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Розміщення на сайті банківської установи інформації про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом не є належним повідомленням боржника про зміну відсоткової ставки у розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Із розрахунку заборгованості вбачається, що проценти на поточну заборгованість нараховані за період з 28 липня 2009року по 31 грудня 2012 року у розмірі 36 % ,що обумовлено договором між сторонами. З 1січня по 30 червня 2013 року позивачем застосовано ставку 30 %, річних , що менше від обумовленої договором процентної ставки. За цей період позивачем нараховано 715,48 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, яку він просить стягнути. З 15 вересня 2016 року ( під час дії кредитної карти № [NUMBER] терміном з 15 вересня 2016 року по липень 2020 року) позивачем застосовано ставку 43,2 %, річних , що більше від обумовленої договором процентної ставки. Згідно п. 5.5. розділу 5 «Порядок нарахування та сплати відсотків» Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 днів на рік. Відповідно до п. 5.5.1 Умов, за несвоєчасне виконання боргових обов`язків держатель карти сплачує відсотки по завищеній відсотковій ставки або додаткову комісію. Проценти за користування кредитом нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту кошти з дня списання суми з карткового рахунку(п.5.5.2.). Відповідно до п. 5.8. Умов,процентна ставка по кредиту місяця, наступного за звітним вказується банком у щомісячній виписці по картковому рахунку за звітний місяць. Втім, за висновками, що містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374 цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. З матеріалів справи вбачається, що позивачем, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, не було проінформовано відповідача про збільшення процентної ставки та не отримано його згоди. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору. Отже, зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку позивачем на прострочену заборгованість є нікчемною, оскільки докази того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем відсутні, тому розрахунок за період з 15 вересня 2016 року по 1 червня 2017 року необхідно проводити виходячи із обумовленої договором ставки 36 % за таким розрахунком: 6146,74 грн. ( заборгованість за кредитом) х 36 % : 360 днів х 259 днів =1592 грн. Сума загальної заборгованості за процентами по кредиту становить 715,48 + 1592 = 2307,48 грн., яка підлягала стягненню з відповідача на користь банку. Загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 05.04.2018 року складає 8454,22 грн. (виходячи із розрахунку: 2307,48 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом + 6146,74 грн.- заборгованість за кредитом). За частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов банку задоволено на 7,23 % (8454,22 х 100 : 116955,25), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції 127,39 грн. (1762 х 7,23 %).

Outcome: partial