Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у якій, уточнивши позовні вимоги, просить суд: договір банківського рахунку № [NUMBER] від 29 вересня 2014 року укладений між нею та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» визнати розірваним з 10 жовтня 2014 року; відшкодувати їй збитки та стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь 30000 доларів США та 213501,69 грн.; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь 150000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь неустойку в розмірі 21843,76 грн.; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» судові витрати по справі. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 25.09.2013 року між нею та відповідачем був укладений договір банківського рахунку № [NUMBER], відповідно до умов якого банк відкрив їй рахунок № [NUMBER] і зобов'язався його вести. В вересні 2014 року вона домовилася з ПАТ «Радабанк» укласти депозитний договір в національній валюті України - гривні, під 26 % річних, який би приніс їй вигоду в розмірі 201864,00 грн. Вона і ПАТ «Радабанк» обумовили, що вона з 19.09.2014 року до 10.10.2014 року переведе на її поточний рахунок № [NUMBER] в ПАТ «Радабанк» 30000,00 доларів США з її поточного рахунку № [NUMBER] в ПАТ «Дельтабанк», який ведеться останнім, грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США, конвертує їх у національну валюту України - в гривню, і 10.10.2014 року покладе на депозит в ПАТ «Радабанк» на вищезазначених умовах. 26.09.2014 року вона подала в ПАТ «Дельта Банк» платіжне доручення № 1 від 26.09.2014 року на перерахування 14000,00 доларів США з її поточного рахунку № [NUMBER] відкритому в ПАТ «Дельта Банк», на її поточний рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Радабанк». За цей перевід коштів вона заплатила ПАТ «Дельта Банк» 5421,69 грн. 06.10.2014 року вона подала в ПАТ «Дельта Банк» платіжне доручення № 1 від 06.10.2014 року на переведення 16000,00 доларів США з її поточного рахунку № [NUMBER] відкритому в ПАТ «Дельта Банк», на її поточний рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Радабанк». За цей перевід коштів вона заплатила ПАТ «Дельта Банк» 6216,00 грн. Відповідно до п. 2.1 договору відповідач був зобов'язаний приступити до виконання своїх зобов'язань по договору відносно платіжних доручень № 1 від 26.09.2014 року не пізніше 28.09.2014 року, та № 1 від 06.10.2014 року - не пізніше 08.10.2014 року. Згідно з випискою відповідач мав можливість, однак, своєчасно не приступив до виконання зобов'язань по договору, з-за чого ПАТ «РАДАБАНК» не отримав від неї 30000,00 доларів США, не конвертував їх у валюту України - гривню, та не було укладено депозитний договір. Реалізуючи своє передбачене законом прав на односторонню відмову від договору, вона 10.10.2014 року відмовилася від договору у повному обсязі. Її прямі збитки становлять: 14000,00 доларів США + 16000,00 доларів США = 30000,00 доларів США, 5421,69 грн. + 6216,00 грн. = 11637,69 грн. Упущена вигода становить 201864,00 грн. Пеня розрахована у розмірі 744,93 грн. (30000,00 х 12,94 (курс валют) : 100 х 12,5 (облікова ставка НБУ) : 365 х 56 (кількість днів прострочення) = 7444,93 грн. 3% річних становлять (56 : 365) х 0,03 (30000,00 х 12,94) = 1786,76 грн. Окрім того вона вважає, що в результаті порушення її прав як споживача банківських послуг, що надаються відповідачем їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 150000,00 грн. Моральна шкода спричинена в результаті того, що відповідач позбавив її конституційного права власності на 30000,00 доларів США від чого вона перенесла нервовий зрив та дії ПАТ «Дельта Банк» вона розцінює як злочин, в результаті чого вона зверталася у прокуратуру. В судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги і просили пред'явлену позову заяву задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалися на обставини викладені у позовній заяві. Представник ПАТ «Дельта Банк» проти позову заперечував та посилався на обставини викладені у письмових запереченнях. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 25 вересня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений договір банківського рахунку № [NUMBER], відповідно до якого банк відкрив позивачці поточний рахунок № [NUMBER] і зобов'язався його обслуговувати на умовах визначених договором та законом. На вказаний поточний рахунок позивачкою були внесені грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США. В вересні 2014 року позивачка звернулася до ПАТ «Радабанк» з метою укладання депозитного договору в національній валюті України - гривні, під 26 % річних, який би приніс їй вигоду в розмірі 201864,00 грн. Позивачка і ПАТ «Радабанк» домовилися, що вона з 19.09.2014 року до 10.10.2014 року переведе на її поточний рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Радабанк» 30000,00 доларів США з її поточного рахунку № [NUMBER] в ПАТ «Дельтабанк», грошові кошти в сумі 30000,00 доларів США, конвертує їх у національну валюту України - в гривню, і 10.10.2014 року укладе із ПАТ «Радабанк» договір банківського вкладу депозиту на вищезазначених умовах. Такі обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема, договором № [NUMBER] банківського рахунку укладеним між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк», заявою на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» № 22214/БРФ/0 від 16.09.2014 року укладеному між позивачкою та ПАТ «Радабанк», випискою про рух коштів по поточному рахунку позивачки в ПАТ «Дельта Банк». 26 вересня 2014 року позивачка подала в ПАТ «Дельта Банк» платіжне доручення № 1 від 26.09.2014 року на перерахування 14000,00 доларів США її власних коштів з її поточного рахунку № [NUMBER] відкритому в ПАТ «Дельта Банк», на її поточний рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Радабанк». За цей перевід коштів вона заплатила ПАТ «Дельта Банк» 5421,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 26.09.2014 року та квитанцією № 77599396. 06 жовтня 2014 року позивачка подала в ПАТ «Дельта Банк» платіжне доручення № 1 від 06.10.2014 року на переведення 16000,00 доларів США її власних коштів з її поточного рахунку № [NUMBER] відкритому в ПАТ «Дельта Банк», на її поточний рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Радабанк». За цей перевід коштів вона заплатила ПАТ «Дельта Банк» 6216,00 грн., що підтверджується що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 06.10.2014 року та квитанцією № 82087699. При цьому, доводи позивачки про наміри укласти із ПАТ «Радабанк» договір банківського вкладу (депозиту) на строк 24 місяці у національній валюті України - гривні, під 26 % річних, підтверджується письмовою пропозицією ПАТ «Радабанк» (а.с. 14) та заявою позивачки на ім'я голови правління ПАТ «АБ «Радабанк» від 10.10.2014 року. Відповідно до п. 2.1 договору банківського рахунку відповідач був зобов'язаний приступити до виконання своїх зобов'язань по договору відносно платіжних доручень № 1 від 26.09.2014 року не пізніше 28.09.2014 року, та № 1 від 06.10.2014 року - не пізніше 08.10.2014 року. Згідно з випискою по рахунку відповідач мав можливість, але не приступив до виконання зобов'язань по договору, у зв'язку з чим позивачка та ПАТ «РАДАБАНК» не змогли укласти відповідний договір, оскільки ПАТ «Радабанк» не отримав від [PERSON] 30000,00 доларів США, не конвертував їх у валюту України - гривню. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ч.3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч. 2. ст. 651 Цивільного Кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В даний час позивачка не може ані користуватися своїми коштами, ані отримати їх готівкою, що є грубим порушенням умов договору № [NUMBER] від 29 вересня 2014 року і вимог чинного законодавства України. Частиною 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу... Для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій банки відкривають рахунки юридичним особам, зареєстрованим у встановленому чинним законодавством України порядку, та фізичним особам - підприємцям, філіям, представництвам, відділенням та іншим відокремленим підрозділам юридичної особи, виборчим фондам (політичних партій, виборчих блоків партій та кандидатів у депутати), представництвам юридичних осіб-нерезидентам, іноземним інвесторам, фізичним особам на умовах, зазначених у договорі між установою банку та володільцем рахунка. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки визначаються як рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб відкриваються у гривнях та іноземній валюті (ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність») Метою договору банківського рахунка є належне виконання банком доручення клієнта щодо здійснення розрахунків з контрагентами. Договір банківського рахунка входить до групи договорів про надання послуг (ст. 901 ЦК) і є публічним договором (ст. 633 ЦК). Його правову природу становить змішана договірна конструкція, яка складається з елементів договорів доручення (ст. 1000 ЦК), банківського вкладу (ст. 1058 ЦК), попереднього договору (ст. 635 ЦК). Використання окремих елементів зазначених договорів зумовлене широким комплексом взаємних обов'язків сторін за договором банківського рахунка. Банк зобов'язується відкрити клієнту рахунок, приймати й зараховувати на рахунок клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта. Грошові кошти, що обліковуються на рахунку клієнта, можуть надаватися як кредитні ресурси або виплачуватися як проценти за вкладами іншим клієнтам. При цьому банк бере на себе зобов'язання своєчасно задовольнити вимогу клієнта щодо розпорядження коштами на рахунку. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України). Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин вважається таким, що вчинено, якщо він підписаний сторонами. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України). Згідно положення ч. 1, ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 10.10.2014 року позивач в односторонньому порядку відмовилася від договору. Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами, (ч. 1, ч. 3 статті 1075 Цивільного кодексу України). Розірвання договору банківського рахунка тягне за собою закриття рахунка. За наявності коштів на рахунку банк здійснює завершальні операції за рахунком. При цьому датою закриття рахунка вважається день, наступний після проведення останньої операції за цим рахунком. Якщо на рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття рахунка є день отримання банком цієї заяви. У день закриття рахунка банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунка (п. 20.5. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Національного банку України від 12.11.2003 року.) Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача спричинені збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 201864,00 грн., які вона могла отримати при розміщенні коштів, що складають об'єкт предмета спору, під 26,0% річних на депозитному рахунку банку ПАТ «Радабанк», при цьому, позивачем надані до суду докази реальної можливості отримання вказаних нею доходів на зазначених умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає необхідним договір банківського рахунку № [NUMBER] від 29 вересня 2014 року укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» визнати розірваним з 10 жовтня 2014 року, і стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь позивачки кошти, що належать їй на праві власності у розмірі 30 000 доларів США, а також є підстави для стягнення з відповідача сплачених [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» комісій за проведення платежів SWIFT у сумі 11637 грн. 69 коп. Окрім того, є доведеними та обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення із відповідача на її користь 201864 грн. упущеної вигоди, які позивач могла б отримати у разі розміщення коштів на депозиті у ПАТ «Радабанк», а також 7444 грн. 93 коп. пені, розрахованої на підставі п. 5.4 договору, і 3 % річних в розмірі 1786 грн. 76 коп. від простроченої суми розрахованих з підстав ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розмір стягуваних кошті підтверджується здійсненим розрахунком, який було перевірено у судовому засіданні. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобов'язання. Суд вважає, що в результаті невиконання відповідачем умов договору банківського рахунку, укладеного із позивачкою, остання не змогла скористатися власними грошовими коштами в сумі 30000,00 доларів США, укласти на вкрай вигідних для себе умовах відповідний депозитний договір із ПАТ «Радабанк», та упустила вигідну пропозицію і дохід у вкрай значній для особи похилого віку сумі, в результаті чого відчувала моральні страждання та переживання. Але, до суми 150000,00 грн. суд відноситься критично і вважає, що кошти в розмірі 5000,00 грн. компенсують її моральні страждання і переживання у зв'язку із порушенням її прав з боку відповідача. Про обґрунтованість вимог позивачки та доведеність обставин на які вона посилається у пред'явленому позові також свідчать повідомлення Національного Банку України за результатами здійсненої перевірки за заявою [PERSON] щодо дій ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 42, 43). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 3654,00 грн.

Outcome: partial