Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені із заборгованості по аліментах на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з серпня 2018 року по 01 січня 2019 року та з лютого по 01 липня 2019 року, мотивуючи тим, що з вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, суду пояснили, що відповідно до судового наказу Бучацького районного суду від 02 серпня 2018 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 20.06.2018 року до досягнення ними повноліття. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів на утримання дітей з серпня 2018 року по 01 січня 2019 року заборгованість становила 6215,15 грн., та з лютого по 01 липня 2019 року - 4297,24 грн., тому з відповідача слід стягнути пеню по даній заборгованості в сумі 10512,39 грн. Відповідач та його представник позов заперечили, суду пояснили, що наданий позивачем розрахунок пені є незрозумілим. З наведеного ними розрахунку загальна сума пені за несплату аліментів за вказаний позивачкою період становить 4128,18 грн. Відповідач вчасно не сплачував аліменти на дітей, оскільки усі кошти затрачав на лікування хворих брата та матері, про що надали медичні документи, та з врахуванням цих обставин просили суд звільнити відповідача від сплати неустойки по аліментах. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2018 року; В шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач; Згідно судового наказу Бучацького районного суду від 02 серпня 2018 року, відповідач зобов`язаний сплачувати в користь позивачки аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 20.06.2018 року до досягнення ними повноліття; Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, прийнятої старшим державним виконавцем Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, відкрито виконавче провадження № 57022761 по примусовому виконанню судового наказу №595/914/18, виданого Бучацьким районним судом 02.08.2018 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області вбачається, що станом на 16 серпня 2019 року [PERSON] нараховані аліменти в сумі 28827 грн., боржником сплачено 22486 грн., заборгованість по сплаті аліментів становить 6341 грн. Згідно розрахунку позивача сума неустойки по несплаті відповідачем аліментів становить 10512,39 грн., а саме за період з серпня 2018 року по 01 січня 2019 року - 6215,15 грн. та з лютого по 01 липня 2019 року - 4297,24 грн. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дітей тим з батьків, хто проживає окремо від них. Суд не бере до уваги твердження відповідача, що кошти він затрачав на лікування матері та брата, тому вчасно не сплачував аліменти на утримання дітей, оскільки відповідач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати аліменти визначені судом на користь позивача. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно вимог ч.ч. 1,2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц Суд вважає, що несплата та несвоєчасна сплата аліментів відповідачем, які він був зобов`язаний платити згідно судового рішення в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, мала місце з вини [PERSON] , тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні передбачені ч. 1 ст. 196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені) із відповідача. Беручи до уваги нараховану пеню станом на 01 липня 2019 року, щомісячну суму стягуваних з відповідача аліментів, розмір і дати внесення платежів на погашення заборгованості, період, протягом якого в подальшому така заборгованість існувала (до 01.07.2019 року) є очевидним той факт, що загальна сума нарахованої за вищевказаною формулою пені за несплату відповідачем [PERSON] аліментів у розмірі 10512,39 грн. перевищує розмір самої заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку пені перевищує розмір заборгованості, яка складає 6341 грн. За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2018 року по 01 січня 2019 року та з лютого по 01 липня 2019 року підлягає до часткового задоволення, а тому слід стягнути із відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 6341 грн. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial