Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач Комунальне підприємства «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі Фонд) звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, плати за надання та управління кредитом. В обґрунтування свого позову позивач з урахуванням уточнених вимог посилається на те, що з метою реалізації державної політики стимулювання житлового будівництва на селі розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації від 17.05.1997 року № 419 було створено Луганське обласне комунальне підприємство «Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», правонаступником якого на підставі рішення Луганської обласної ради від 23.12.2005 року № 22/36 є Комунальне підприємство «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». 15 травня 2009 року між Фондом та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0155/2009 про надання кредиту у розмірі 45000,00 гривень строком на 12 років. Фактично відповідач отримала кредит на суму 45000,00 гривень. Відповідно до кредитного договору, фактично отриманий кредит повинен повертатися щоквартально до 15 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу (по 937 грн. 50 коп.) починаючи з 15 серпня 2009 року згідно з встановленим графіком. У відповідності зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений договором термін, але відповідач порушив умови кредитного договору, а саме - строки повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена, а саме: заборгованість по кредиту у розмірі 37001,38 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 90,57 гривень, заборгованість по відсоткам за видачу та управління кредитом у розмірі 7728,98 гривень, а всього 44820,93 гривень. Тому позивач просить суд розірвати кредитний договір № 0155/2009 від 15.05.2009 року, укладений між Фондом та відповідачем [PERSON] та стягнути заборгованість у сумі 44820,93 гривень та судовий збір в розмірі 1921 гривень. Представник позивача Комунального підприємства "Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" Прудова Н.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання позову та просила суд розглянути справу у її відсутності представника. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що у зв`язку з подіями 2014 року не мала матеріальної можливості виконувати умови договору, але в травні 2020 року сплатила 1000 грн. й має намір оплачувати заборгованість. Просить не розривати кредитний договір. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просить позов задовольнити в частині стягнення суми заборгованості. Вислухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15 травня 2009 року між Фондом та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0155/2009 про надання кредиту у розмірі 45000,00 гривень строком на 12 років на придбання житлового будинку (а.с.6). Відповідно до п. 1.3 кредитного договору - забезпечення кредитного договору є договір іпотеки. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, кредит, наданий позичальнику, також забезпечується всім його майном і майном повнолітніх членів його родини, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення, що надали свою письмову згоду на участь у виконанні зобов`язань за цим кредитним договором. Фактично відповідач [PERSON] отримала кредит на суму 45000,00 гривень, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, фактично отриманий кредит повинен повертатися чотири рази на рік до 15 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу (по 937 грн. 50 коп.) починаючи з 15 серпня 2009 року згідно з встановленим графіком (а.с.7). У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений договором термін, проте відповідач порушила умови кредитного договору, а саме строки повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 10.12.2019 року у розмірі 44820,93 гривень, що складається з: заборгованість по кредиту у розмірі 37001,38 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 90,57 гривень, заборгованість по відсоткам за видачу та управління кредитом у розмірі 7728,98 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.41). Як вбачається з наданої відповідачем [PERSON] копії квитанції № 40 від 13.05.2020 року (а.с.88), відповідачем сплачено 1000,00 грн. у рахунок погашення кредиту за кредитним договором № 0155/2009 від 15.05.2009 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, кредитний договір діє до 15 травня 2021 року. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, договір може бути достроково припинений за додатковим договором сторін або розірваний за ініціативою однієї із сторін у випадку істотного порушення його умов іншою стороною - в порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим кредитним договором. На час розгляду справи строк дії кредитного договору №0155/2009 від 15.05.2009 року не закінчився. Позовні вимоги в частині розірвання відповідного договору задоволенню не підлягають, оскільки діями відповідачки не спричинено суттєвої шкоди інтересам позивача, підстав для дострокового розірвання договору не має. Беручи до уваги вищенаведене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями в сумі 43820,93 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 960,50 грн. На підставі ст.ст. 3, 16, 259, 525, 526, 530, 549, 551, 554, 610, 611, 625, 626, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial