Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд із цивільним позовом до відповідача в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.02.2015 року на утримання дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500, 00 грн. та постановити рішення про стягнення із нього аліментів у розмірі 1/3 частки від всього доходу на обидвох дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.02.2015 року було вирішено стягувати з позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500, 00 грн. до досягнення дітьми повноліття. На момент розгляду справи по якій винесено рішення, позивач офіційно не працював, тому суд прийняв рішення про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Однак на даний час позивач працює офіційно, отримує заробітну плату, а тому є всі підставі для прийняття рішення про стягнення аліментів в частці від його доходу. На даний час матеріальний стан позивача не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1 500, 00 грн., оскільки його заробітна плата становить 1681 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач та представник відповідача в судовому засідання не заперечили, щодо задоволення заявлених позовних вимог, однак в частині стягнення не менше 30 % прожиткового мінімум встановленого для дитини відповідного віку просили стягувати не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, проаналізувавши матеріали цивільної справи та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З копії рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.02.2015 року у цивільній справі № 450/2164/14-ц, яке набрало законної сили, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500, 00 грн. щомісяця на двох дітей, тобто по 750, 00 грн. на кожного з дня подачі позовної заяви, а саме з 05.08.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Щодо виконання вищевказаного рішення, у відповідача наявна заборгованість по виконавчому провадження, яка станом на 01.04.2017 року становить 32 306, 53 грн., що стверджується розрахунком заборгованості згідно виконавчого листа № 450/2164/14-ц від 01.07.2015 року виданого Пустомитівським районним судом Львівської області, виданим Головним державним виконавцем Пустомитівського РВДВС ГТУЮ у Львівській області. Судом встановлено, що [PERSON] працює в ТзОВ «СІ ЕН ЕЛ» з 01.08.2016 року, та займає посаду виконроб, його дохід за період 01.01.2017 року по 30.06.2017 року становить 12 800, 00 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно правової позиції, яка викладена у справі за № 143 цс 13, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014р. постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За таких обставин суд приходить до переконання про те, що оскільки позивач офіційно працевлаштований, а відповідач не заперечує, щодо зміни способу присудження аліментів, у зв'язку із чим у суду наявні обґрунтовані підстави для зміни способу присудження аліментів встановленого раніше рішенням суду. В той же час, частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Таким чином, виходячи із засад справедливості та розумності,

Outcome: partial