Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7776,83 грн., посилаючись на те, що при звільненні розрахунок проведений не був, а також на підставі ст.625 ЦК України стягнути інфляційні втрати в сумі 18055,41 грн., та 3% річних в сумі 2106,46 грн. за час затримки в розрахунку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав розрахунки компенсації за невикористану відпустку. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія трудової книжки; копія наказів; копія індивідуальних відомостей про застраховану особу; журнал-ордер за серпень 2012 р.; довідка про розмір заборгованості із заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку та розрахунки розміру компенсації; відомість про виплату коштів. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. На підставі ст.75 ч.1 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 17 листопада 2007 р. по 31 серпня 2009 р. працював на посаді комерційного директора ПП «Укрбудпостач і К» і з 01 вересня 2009 р. по 30 серпня 2012 р директора ПП "Укрбудпостач і К". При звільнені відповідач не виплатив позивачу заборгованість за невикористану відпустку за період роботи з 17 листопада 2011 р. по 30 серпня 2012 р. в розмірі 3274, 84 грн., що є порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Вказана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача. Визначаючи розмір заборгованості за невикористану відпустку суд частково бере до уваги розрахунок відповідача за період з 01 вересня 2011 р. по 30 серпня 2012 р. (а.с.62), оскільки позивач був прийнятий на роботу з 17 листопада 2007 р. (а.с.12), а не 17 грудня 2007 р., як вказано у розрахунку, тому кількість відпрацьованому часу з 17 листопада 2011 р. по 30 серпня 2012 р. дорівнює 287 днів, тобто невикористана відпустка пропорційно складає 19 днів. Виходячи з цього розмір компенсації дорівнює 172, 36 грн.х19 днів = 3274,84 грн.. Окрім того, податок з військового збору був введений законом №1621 від 31 липня 2014 р., тобто на час звільнення позивача його ще не існувало, тому його нарахування є безпідставним, і при виплаті заборгованості він утриманню не підлягає. Що стосується вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, то вони не підлягають задоволенню, бо передбачені у якості відповідальності за прострочення цивільно-правового зобовязання, тоді як предметом спору є невиплата заборгованості за невикористану відпустку, що витікає з трудових обовязків. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в розмірі 487,2 грн., від сплати якого за законом звільнений позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial