Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду 08.10.2014 року із позовом до ТОВ «МІК» про стягнення заробітної плати та просив стягнути з відповідача ТОВ «МІК» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 1691,01 грн. В подальшому неодноразово уточнював свої позовні вимоги, за його клопотаннями до участі у справі були залучені, окрім ТОВ «МІК», в якості співвідповідачів Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк» та державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Криворізького РУЮ в Дніпропетровській області Шманіна К.Ю., якого в подальшому за клопотанням позивача замінено на належного відповідача - Відділ Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.. 40-41,62). Позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача ТОВ «МІК» заборгованість по заробітній платі та компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі у розмірі 7781,01 грн., зобов'язати державного виконавця відділу ДВС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області Шманіну Катерину Юріївну перерахувати на картковий рахунок позивача цю суму з депозитного рахунку по виконавчому провадженню щодо ТОВ «МІК»; стягнути солідарно з відповідачів ТОВ «МІК», державного виконавця відділу ДВС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області Шманіної Катерини Юріївни, Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» інфляційні втрати у розмірі 113,52 грн. та 3 % річних, в порядку ст.. 625 ЦК України в розмірі 34,12 грн. та моральної шкоди в розмірі 6272,70 грн. (а.с. 40 -41). Ухвалою суду від 20.03.2015 року, на підставі заяви позивача [PERSON] про відмову від частини позовних вимог, провадження у вказаній цивільній справі в частині позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», відділу ДВС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області про стягнення сум інфляції, 3% річних за користування грошовими коштами, моральної шкоди - закрито (а.с.77-79). Уточнюючи в судовому засіданні позовні вимоги щодо відповідача ТОВ «МІК», [PERSON] просив стягнути з ТОВ «МІК» заборгованість по заробітній платі та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 7781,01 грн., а також моральну шкоду в розмірі 2 300 грн.. Позовні вимоги обґрунтував тим, що перебував у трудових відносинах з ТОВ «МІК», при цьому вказане підприємство не виплатило йому заробітну плату при звільненні в розмірі 1691,01 грн., з яких за січень 2014 року - 244,15 грн.; лютий 2014 року - 384,68 грн., березень 2014 року - 387,23 грн., за квітень - 279,77 грн., за травень 2014 року - 395,18 грн.. Вказував, що в зв'язку із затримкою виплати йому заробітної плати відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» » має право на відповідну компенсацію, розмір якої складає 6090,00 грн., яку просив стягнути з ТОВ «МІК». Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтовував тим, що в зв'язку з невиплатою заробітної плати він зазнає постійне приниження його гідності через безгрошів'я, а також моральні страждання через сварки в родині із-за нестачі коштів в сімейному бюджеті, порушені його нормальні зв'язки з оточуючими. Представник відповідача ТОВ «МІК» повідомлений належним чином до суду не з'явився (а.с. 43,57,76), причини неявки не повідомив. 14.01.2015 року через канцелярію суду надав заяву, в якій вказував, що належним відповідачем за вказаним позовом є відділ ДВС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області (а.с. 57), тобто фактично позовні вимоги не визнав. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Судом встановлено, що згідно наказу №186-к від 27.08.2013 року [PERSON] прийнятий на роботу до ТОВ «МІК» з 27 серпня 2013 року на посаду двірника, з якої звільнений 08.05.2014 року наказом №72-к від 08.05.2014 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 30, 31) . Зазначені вище обставини підтверджені також відомостями трудової книжки [PERSON] (а.с. 3). Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить [PERSON], згідно довідки № 180 від 18.11.2014 року виданої ТОВ «МІК», за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року складає 1691,01 грн., з яких: за січень 2014 року - 244, 15 грн., лютий 2014 року - 384,68 грн., березень 2014 року - 387,23 грн., квітень 2014 року - 279,77 грн., травень 2014 року - 395,18 грн.. (а.с. 22). Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Отже, оскільки відповідачем ТОВ «МІК» порушено право позивача на оплату його праці, то саме з ТОВ «МІК» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 1691,01 грн. Як встановлено в ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. Оскільки наявна невиплата заборгованості по заробітній платі [PERSON] в день звільнення, отже у позивача виникло право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, зі змінами та доповненнями, компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. В пункті 3 зазначеного Порядку визначено, що компенсації підлягають окрім інших грошових доходів, також і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається (пункт 4 Порядку) Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці у якому здійснюється виплати заборгованості за відповідний місяць (пункт 5 Порядку). Виходячи з наведеного компенсація невиплаченої заробітної плати за січень - травень 2014 року [PERSON] повинна бути нарахована на день винесення рішення суду, тобто станом на березень 2015 року. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 505,36 грн., з наступного розрахунку: - за січень 2014 року: 244,15 грн. (заборгованість по заробітній платі за січень 2014 року) Х 35,3 (приріст індексу споживчих цін у відсотках за лютий 2014 року - лютий 2015 року (1,006 х 1,022 х1,033 х 1,038 х 1,010 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100-100) : 100 = 86, 19 грн.; - за лютий 2014 року: 384,68 грн. (заборгованість по заробітній платі за лютий 2014 року) Х 34,5 (приріст індексу споживчих цін у відсотках за березень 2014 року - лютий 2015 року (1,022 х1,033 х 1,038 х 1,010 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100-100) : 100 = 132,71 грн.; - за березень 2014 року: 387,23 грн. (заборгованість по заробітній платі за березень 2014 року) Х 31,6 (приріст індексу споживчих цін у відсотках за квітень 2014 року - лютий 2015 року (1,033 х 1,038 х 1,010 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100-100) : 100 = 122,36 грн.; - за квітень 2014 року: 279,77 грн. (заборгованість по заробітній платі за квітень 2014 року) Х 27,4 (приріст індексу споживчих цін у відсотках за травень 2014 року - лютий 2015 року (1,038 х 1,010 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100-100) : 100 = 76,66 грн.; - за травень 2014 року: 385,18 грн. (заборгованість по заробітній платі за травень 2014 року) Х 22,7 (приріст індексу споживчих цін у відсотках за серпень 2014 року - лютий 2015 року (1,010 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 100-100) : 100 = 87,44 грн.; Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Несвоєчасна виплата заробітної плати [PERSON] є порушенням трудового законодавства, яке завдало останньому моральних страждань, оскільки він був позбавлений засобів для існування, що змінило звичний для нього спосіб життя, та змусило вживати додаткових зусиль для організації життя, зокрема звертатися до суду. У зв'язку з вище вказаним, враховуючи характер допущених ТОВ «МІК» порушень, а саме нездійснення розрахунку при звільненні та глибину душевних страждань [PERSON], виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково - в розмірі 400 грн., стягнувши моральну шкоду з ТОВ «МІК». Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з цим, враховуючи часткове задоволення позову позивача [PERSON], який звільнений від сплати судового збору, та виходячи з мінімального розміру судового збору за вимоги майнового характеру - 243,60 грн., суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «МІК» судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial