Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частини його доходу до повноліття дітей, але не менше 25 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем та від даного шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дітей. Позивач в судове засідання не з'явилась на адресу суду надала заяву згідно якої підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подай позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/3 частини від всіх його доходів, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст. 180 СК України, позивач та відповідач зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечити їм рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 4 вказаної норми встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, однак при вирішенні питання розміру аліментів суд враховував ту обставину, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 всіх різновидів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу за один місяць має бути допущено до негайного виконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 640 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial