Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору № 003-Z/011852 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue від 18.07.2011 року, мотивуючи тим, що 18.07.2011 року між Банком «Фінанси та Кредит» та відповідачем укладено вказаний кредитний договір, на підставі якого банк надав йому кредитні ресурси у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими договорами. Банк повністю виконав перед відповідачем зобов`язання, які передбачені договором, однак свої зобов`язання [PERSON] незважаючи на обов`язок сплатити проценти належним чином не виконує. 08 вересня 2014 року через канцелярію суду представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, якою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить стягнути із відповідача 3 200 грн. 61 коп. боргу за кредитним договором та 500 грн. 63 коп. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором з позичальника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 18 липня 2011 року між АТ «Банк "Фінанси та Кредит" та відповідачем [PERSON] укладено договір № 003-Z/011852 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue від 18.07.2011 року (а.с. 5-8), за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні ресурси у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку в сумі 12 890 грн. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Незважаючи на взяті на себе за договором про зобов'язання, відповідач систематично порушував строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 003-Z/011852 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue від 18.07.2011 року. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 200 грн. 61 коп. є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд враховує положення ст. 88 ЦПК України та ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» та вважає, що судовий збір з відповідача підлягає стягненню виходячи із розміру задоволених позовних вимог. Доказів того, що зменшення вимог позову стало наслідком їх задоволення позивачем після пред'явлення позовної заяви судом не надано. А тому з відповідача слід стягнути збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Разом з тим суд вважає за доцільне роз'яснити позивачу, що у разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 611, 612, 1054 ч.2, 1050 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: partial