Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності права власності, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вона є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті свекра [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем першої черги є син померлого відповідач по справі [PERSON] , який спадщину після смерті батька не прийняв. Оскільки отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом не є можливим, у зв`язку з необхідністю встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , про що позивач отримала відмову Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, а тому змушена звернутися до суду. Посилаючись на те, що зі свекром [PERSON] позивач проживали однією сім`єю починаючи з 05 серпня 2007 року та до дня його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивач просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на квартиру [ADDRESS] у порядку набувальної давності; встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю з 05.08.2007 по день смерті останнього [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв. м., житловою площею 11,5 кв. м., у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.1-2 т.1). Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив скасувати постанову державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 14 червня 2018 року по спадковій справі № 380/2018, реєстровий номер №62412936 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як таку, що перешкоджає встановленню його права власності на нерухоме майно; визнати факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на день його смерті [INFO] ; встановити та визнати факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] ) в порядку набувальної давності; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] \~ \~ \~ \~на -квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 46,3 кв.м., що складається з: двох кімнат житловою площею 31,4 кв.м., у тому числі кімнати площею 18,6 кв.м., кімнати площею 12,8 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., санвузла площею 1 кв.м., коридора площею 5 кв.м.; - на гараж за адресою [ADDRESS] , в Гаражно-будівельному кооперативі «Нижньодніпровець», загальною площею 21,6 кв.м., з них гаражу 15,6 кв.м. та допоміжною 6 кв.м.; - на автомобіль марки ЗАЗ 110217, державний реєстраційний номер [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , 2004 року випуску, кузов сріблястого кольору, двигун об`ємом 1200 см. куб., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 29 травня 2004 року, виданого МРЕВ ДАІ УМВС в Дніпропетровській області (а.с.121-128 т.2). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2018 року цивільну справу передано на розгляд по територіальності Амур-Нижньодніпровському районному суду м. Дніпропетровська (а.с.247-249 т.1). Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2018 року залишено без змін (а.с.94-101 т.2). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Скрипник О.Г. 08.01.2019 (а.с.108 т.2). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2019, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. у зв`язку з перебуванням судді Скрипник О.Г. у відрядженні (а.с.116 т.2). Ухвалою від 01 квітня 2019 року прийнято справу до свого провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.117). Ухвалою суду від 29 травня 2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту належності права власності, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, про скасування постанови державного нотаріуса, визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем, встановлення факту належності права власності, визнання права власності, та об`єднано позови в одне провадження, а також витребувано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після [PERSON] , померлого [INFO] . (а.с.144 т.2). Ухвалою суду від 09 липня 2019 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду (а.с.166 т.2). Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року уточнену зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, Гаражний кооператив «ГБК «Нижньодніпровець», про скасування постанови державного нотаріуса, визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем, встановлення факту належності права власності, визнання права власності повернуто позивачу без розгляду (а.с. 205 т.2). 05 грудня 2019 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення, аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що спадкоємцем першої черги є [PERSON] , як син померлого. Проте, [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв. Таким чином, позивач, як спадкоємиця четвертої черги звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав. Додатково пояснила, що коли почала зустрічатися з відповідачем [PERSON] , останній проживав зі своїм батьком. Починаючи з серпня 2007 року, позивач постійно проживала в спірній квартирі з відповідачем та його батьком. З жовтня 2009 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. На час проживання в спірній квартирі позивач разом зі свекром [PERSON] , який помер [INFO] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом харчувалися, сплачували комунальні послуги та доглядала останнього до його смерті. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] просив задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі, зазначивши, що [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] , який проживав у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] , та був добросовісний квартиронаймач. Право постійного найму житла було зареєстровано рішенням Амур-Нижньодніпровського виконкому м.Дніпропетровська №372/1 від 23.12.2005 та відображено в Типовому договорі №327 від 01.12.1999. В 1972 році зазначену квартиру отримав дід позивача за зустрічним позовом, який постійно проживав в ній до самої смерті. Спірна квартира за часи УРСР належала до комунального майна, а після 1991 року повинна була бути передана у власність осіб, які в ній мешкали, утім, належним чином цього зроблено не було. На підставі викладеного, вважає, що дід, та після нього батько [PERSON] набули право постійного проживання та користування даним житлом. На час смерті батька [PERSON] , в спірній квартирі постійно проживав [PERSON] з дружиною та сином [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку [PERSON] своєчасно не зміг отримати в силу певних обставин та тимчасової роботи за межами міста. За життя [PERSON] придбав гараж під [ADDRESS] , в гаражно-будівельному кооперативі «Нижньодніпровець». Після смерті [PERSON] , його син [PERSON] постійно користується гаражем, як і автомобілем марки ЗАЗ 110217, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Проти задоволення первісного позову заперечував. Треті особи Дніпровська міська рада, Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Гаражно-будівельний кооператив «Нижньодніпровець» просили розглянути справу у відповідності до закону за відсутності їх представників. Вислухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.221 т.2). Після його смерті відкрилася спадщина на гараж № [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі «Нижньодніпровець», що розташований за адресою вулиця [ADDRESS] в м. Дніпро, який належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2005, та на автомобіль ЗАЗ 110217, державний номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску, який за життя належав спадкодавцеві (а.с.189-192 т.1). [PERSON] через свого представника [PERSON] , звернувся до Четвертої дніпровської державної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] , проте постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 14 червня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено незаконність вищезазначеної постанови, а тому підстав для скасування постанови від 14 червня 2018 року не вбачається. В судовому засіданні на підтвердження факту проживання спадкоємців зі спадкодавцем допитано свідків. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що з відповідачем по справі знайома з 1998 року. Починаючи з 2007 року [PERSON] та [PERSON] проживали в спірній квартирі разом з батьком - [PERSON] В 2010 році у сторін народився син. На день смерті [PERSON] сторони проживали в зазначеній квартирі. Зазначила, що [PERSON] сплачувала комунальні послуги, утім за спільний бюджет їй нічого не відомо. Також повідомила, що [PERSON] на разі користується автомобілем та гаражем, які належали його батьку [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача за первісним позовом, пояснила, що [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатися в 2005 році, а в 2007 році донька переїхала до Євгена за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті батька [PERSON] , в спірній квартирі проживали [PERSON] , [PERSON] та їх син. [PERSON] з сином зареєстрована з ними, а [PERSON] , в свою чергу, за адресою місця реєстрації своєї матері, утім ніколи там не проживав. Сторони по справі разом вкладали кошти в спірну квартиру та періодично робили в ній ремонти. Свідок [PERSON] , який є батьком позивача за первісним позовом, пояснив, що починаючи з 2007 року Олена постійно проживає в спірній квартирі. Зазначив, що як відомо зі слів, квартира за адресою: [ADDRESS] , належала діду відповідача [PERSON] . Розмови щодо приватизації квартири були, утім, у зв`язку з юридичною необізнаністю, цього так і не сталося. На підставі наданих письмових доказів та показів свідків, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , їх син та померлий [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS] , при цьому були тимчасовими наймачами, оскільки кожний з позивачів - [PERSON] та [PERSON] зберігали за собою право користування іншими житловими приміщеннями. Що стосується позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту належності померлому [PERSON] квартири [ADDRESS] в порядку набувальної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 328\~ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344\~ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається\~набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Як роз`яснено у пункті 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014, враховуючи положення статей 335 і 344\~ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344\~ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради №372/1 від 23.12.2005 з [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] (а.с.193 т.1). Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, а саме договору найму жилого приміщення, виключає застосування набувальної давності. Оскільки за своє життя [PERSON] не набув право власності на квартиру [ADDRESS] ), то це майно не входить у спадкову масу, а тому у первісному позові [PERSON] слід відмовити у повному обсязі, оскільки, крім іншого вона не відноситься до першої черги спадкоємців, з позовними вимогами щодо зміни черговості вона не зверталася, а встановлення факту проживання зі спадкодавцем, в даному випадку, не несе правового значення. За таких обставин, суд вважає такими, що підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] , а саме слід встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] , оскільки цей факт дозволяє позивачу за зустрічним позовом [PERSON] отримати у спадок майно, яке належало спадкодавцеві за життя. Таким чином, також слід визнати за [PERSON] право власності на гараж № [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі «Нижньодніпровець», що розташований за адресою вулиця [ADDRESS] , 2 в м. Дніпро, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ЗАЗ 110217, державний номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . З урахуванням результату розгляду справи та відсутності вимог щодо розподілу судових витрат, судові витрати слід віднести на позивачів за первісним та зустрічним позовами.

Outcome: partial