Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.02.2016 року звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 19 червня 2014року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного життя має доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинені, донька проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені обставини, просила позов задовольнити. Представник позивача[PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що позивач отримує соціальну допомогу у розмірі 860грн., що є недостатнім для утримання дитини, відповідач працездатний, не вживає заходів для працевлаштування, просила вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково , зазначив, що він не працює, до 2015 року був визнаний інвалідом, після припинення подружніх стосунків він надавав позивачки кошти на утримання дитини: в липні 2016 року 200грн., у серпні -500грн., у квітні - 500 грн., крім того купував щомісячно продукти харчування на суму 300грн., також медичні препарати, необхідні речі дитині. Крім того, в нього матеріальні труднощі у зв'язку з виплатою кредиту за грошові кошти, які були витрачені на їх весілля. Згодний платити щомісячно аліменти на утримання доньки в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу постановлення рішення. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позову, зазначив, що відповідач не працює, однак добровільно надає позивачці кошти на утримання доньки. Просив задовольнити позов частково, стягнути щомісячно аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходяться у шлюбі з 19 червня 2014року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного життя мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, відповідач проживає окремо. Зазначена обставина не заперечувалась сторонами. Відповідач не має інших утриманців. Таким чином, вимога позивачки про стягнення аліментів на утримання доньки є обґрунтованою. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Суд вважає, що відповідач повинен виконувати свій обов'язок по утриманню своєї дитини, він працездатний, інших утриманців не має. Разом з тим, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Суд не може погодитися з вимогою про стягнення аліментів на утримання доньки з часу звернення позивачки до суду, тобто з 15.02.2016 року, оскільки на час її звернення до суду та після її звернення відповідач надавав матеріальну допомогу їй щомісячно: купував щомісячно продукти харчування, ліки, надавав гроші, що не заперечувалось позивачкою в судовому засіданні. Тому, суд,

Outcome: partial