Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 22 186,31 гривень за кредитним договором № А33ВRP53950090 від 20.02.2012 року, а також стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № А33ВRP53950090 від 20.02.2012 року відповідач 20.02.2012 року отримав кредит у розмірі 4976,38 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.02.2013 року включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і Банком кредитно-заставний Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов договору. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 18.10.2016 року має заборгованість перед банком в розмірі 22\~186,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4976,38 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 3,38 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1368,51 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 14 305,36 грн., а також штрафів відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг, а саме - 500 гривень фіксована частина та 1032,68 гривень процентна складова. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № А33ВRP53950090 від 20.02.2012 року відповідач отримала 20.02.2012 року кредит у розмірі 4976,38 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.02.2012 року включно. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7-15). При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В порушення умов договору відповідач не належним чином виконувала взяті на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів та процентів за ним, у звязку з чим, станом на 18.10.2016 року має заборгованість перед банком в розмірі 22\~186,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4976,38 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 3,38 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1368,51 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 14 305,36 грн., а також штрафів відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг, а саме - 500 гривень фіксована частина та 1032,68 гривень процентна складова, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6). Банк належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, проте відповідач порушив умови договору, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позичальником. До теперішнього часу вказана заборгованість відповідачем не погашена. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пеня, штраф). Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, по процентам, за нарахованими штрафами, у загальному розмірі 7 880 грн.95 коп. (4976 грн.38 коп. + 3 грн. 38 коп. + 1368 грн. 51 коп. + 500 грн. 00 коп. + 1032 грн. 68 коп.). Покладання на відповідача, окрім штрафів, ще й обовязку сплати пені у розмірі 14 305,36 грн., суд вважає подвійним стягненням неустойки, оскільки питання щодо сплати неустойки за порушення зобовязання за кредитним договором вирішено шляхом стягнення штрафів. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити позивачу в частині стягнення суми 14 305,36 грн., зазначеної позивачем, як нарахованої пені. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial