Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2014 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому, з урахуванням усної заяви щодо зміни розміру позовних вимог, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 25.10.2002 р. Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 583, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], який народився [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечив (погодився), однак заперечив проти стягнення аліментів у розмірі 5 00,00 грн., посилаючись на те, що він не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, у зв'язку з чим може сплачувати аліменти у розмірі 400,00 грн. щомісячно. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 25.10.2002 р. Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 583 (а. с. 6), вони є батьками дитини - [PERSON], який народився [INFO] (а. с. 7). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовом з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] та згода останнього з цією вимогою свідчать про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на їхній вільній згоді. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], а відтак задовольняє цю вимогу. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто [PERSON] зобов'язаний утримувати свого сина - [PERSON], до досягнення останнім повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] визнали, що [PERSON] на даний час не працює, а відтак має нерегулярний, мінливий дохід. [PERSON] працевлаштована - працює продавцем у фізичної особи - підприємця [PERSON], про що зазначено у позовній заяві та що вона підтвердила під час розгляд справи при встановленні її особи. Інші обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, суду повідомлені не були. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, а відтак розмір аліментів, які він зобов'язаний сплачувати на утримання сина, має бути визначено у твердій грошовій сумі. Визначаючи цей розмір, суд виходить з такого. [PERSON] не працює, проте має нерегулярний, мінливий дохід, та, як він пояснив, може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 400,00 грн. щомісячно. Розмір мінімальної заробітної плати в Україні на момент ухвалення рішення становить 1 218,00грн., розмір середньомісячної номінальної заробітної плати у розрахунку на одного штатного працівника за період січень - вересень 2014 р. у Житомирській області (у якій проживає [PERSON]) становить 2 709,00 грн., розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від шести до вісімнадцяти років становить 1 286,00 грн. Беручи до уваги викладене, суд вважає що [PERSON], будучи працездатним (іншого не повідомлено та не доведено), може працевлаштуватись та отримувати заробітну плату у розмірі від 1 218,00 грн. (в середньому по Житомирській області - 2 709,00 грн.). Суд враховує, що, зважаючи на економічну ситуацію в України, існують об'єктивні труднощі з працевлаштуванням, зокрема, з працевлаштуванням на роботу, у якій заробітна плата більша від мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України, та вважає, що [PERSON] має реальну можливість працевлаштуватись і отримувати заробітну плату у розмірі 1 218,00 грн., фактичний розмір якої після сплати податку з доходів фізичних осіб, військового податку та єдиного соціального внеску становитиме близько 900,00 грн. Зважаючи на це, приймаючи до уваги наведений вище розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від шести до вісімнадцяти років, суд приходить до висновку, що з цього розміру заробітної плати [PERSON] має сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 450,00 грн. щомісячно. Частиною першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного кодексу України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON], вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої та третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 468,60 грн. (судовий збір за позовною вимогою про розірвання шлюбу та витрати на правову допомогу, а. с. 1, 8). Крім того, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 219,24 грн. (за позовною вимогою про стягнення аліментів), оскільки [PERSON] від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial