Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до відповідача [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася [INFO] року з вини відповідача, якого вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 вересня 2016 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, загинув син позивача [PERSON] Внаслідок вказаного кримінального правопорушення позивачу завдана майнова шкода, що полягає у витратах на поховання на суму 7791,00 грн. Крім того, позивачу заподіяні моральні страждання, після смерті сина позивач пережив тяжкий психічний стрес, який викликаний усвідомленням того, що він більше ніколи не побачить сина, якому було лише 23 роки; відчуває постійний біль, душевні страждання і переживання від смерті сина; проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість. Окрім цього, після смерті сина погіршився стан здоров'я позивача, він вимушений приймати ліки та препарати для покращення стану здоров'я. За вказаних обставин просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 7791,00 грн. та моральну шкоду у сумі 50 000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав частково, пояснив, що відшкодував позивачеві 7000 грн. витрат на поховання, вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає завищеними. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до частин 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному проваджені, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні з'ясовано, що вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 вересня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі з іспитовим строком у один рік. Вирок набрав законної сили. (а.с. 5 - 6). Вироком суду встановлено, що [PERSON] [INFO] року близько 03.10 год., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21101 реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись автодорогою «Каховка-Армянськ» зі сторони с.Камянки у напрямку с.Сергіївки Каховського району Херсонської області, на 1 км. + 650м. зазначеної автодороги в межах с.Цукури, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який йшов проїзною частиною автодороги у попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної події останньому спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, спричинені від удару виступаючими частинами транспортного засобу під час наїзду на пішохода. Маючи реальну можливість впевнитись що потерпілий перебуває в небезпечному для житті стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, [PERSON], умисно, не виконавши вимог п.2.10 (а), (г) Правил дорожнього руху України, не залишився на місці події, а з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин, поїхав з місця пригоди, не надавши допомогу потерпілому [PERSON], якого своїми діями поставив у небезпечне для життя та здоров'я становище, в силу чого потерпілий був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан. [PERSON] помер [INFO] року у віці 23 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 листопада 2015 року Серія [NUMBER] (а.с. 12). Згідно із ст. 28 КПК України особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною 1 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було задано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 цієї статті). Як вбачається з матеріалів справи, документально підтверджені витрати позивача на організацію та проведення поховання складають 7791,00 грн. (а.с.7,8). Позивач не оспорює, що відповідачем [PERSON] йому було відшкодовано 7000 грн. витрат на поховання, однак стверджує, що 7000,00 грн., які він просить стягнути з відповідача, були витрачені на організацію поминального обіду для великої кількості людей. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження таких витрат позивачем не надано. Отже, враховуючи, що позивачеві було відшкодовано 7000,00 грн. витрат на поховання, стягненню підлягає 791,00 грн. майнової шкоди. Згідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивачі, суд вважає, що в цій частині заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки, на думку суду, сума в 20000 грн. буде достатньою компенсацією за перенесені позивачем переживання, пов'язані зі смертю сина внаслідок скоєння відповідачем ДТП. При цьому суд приймає до уваги характер фізичних та моральних страждань позивача, який переніс душевні страждання, втратив близьку людину та вимушений був застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, відновлення здоров'я. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір в підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial