Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 14.14680 від 04.03.2008 року в сумі 27209,54 доларів США та виселення відповідача та інших осіб. В подальшому надав заяву про уточнення позовних вимог, зазначивши [PERSON] відповідачем, та просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 14.14680 від 04.03.2008 року в сумі 32712,68 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок та виселити [PERSON], [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 04.03.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14.14680, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 30000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.03.2013 року. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором\~\~№ 14.14680 від 04.03.2008 року між позивачем та відповідачем\~\~[PERSON] було укладено договір іпотеки № 14.14680/1 від 04.03.2008 року, предметом якого є житловий будинок загальною площею 53,10 кв.м., житловою площею 34,40 кв.м., який розташований за адресою: Запорізька область, Токмацький район, м. Токмак, вул. Таврійська, 6. Через неналежне виконання умов кредитного договору у позичальника станом на 12.08.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 32712,68 доларів США, яка складається з наступного: 13243,31 доларів США - заборгованість за кредитом; 8085,64 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9814,84 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 11,70 доларів США - штраф (фіксована частина); 1557,19 доларів США - штраф (процентна складова). В зв'язку із невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, банк звернувся до\~\~суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 14.14680 від 04.03.2008 року в розмірі 32712,68\~\~доларів США, що за курсом 21,37 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.08.2014 року складає 699069,97 грн. - звернути\~\~стягнення на будинок загальною площею 53,10 кв.м., житловою площею 34,40 кв.м., який розташований за адресою: Запорізька область, Токмацький район, м. Токмак, вул. Таврійська, 6, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру\~\~речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій для продажу предмету іпотеки. Також просив виселити відповідачів з вказаного житлового будинку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили. Клопотання не заявляли. [PERSON] надала суду заяву про необхідність відмови в задоволені позовних вимог, оскільки будинок, який перебуває в іпотеці, є її єдиним житлом. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що 04.03.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14.14680, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 30000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.03.2013 року (п.п. 1.2., 1.3., 4.1. Договору). Зазначену суму кредиту [PERSON] отримав готівкою через касу, що підтверджується Договором про видачу траншу № 14.14680-1 від 04.03.2008 року. Позичальник належним чином умови кредитного договору не виконує, через що станом на станом на 12.08.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 32712,68 доларів США, яка складається з наступного: 13243,31 доларів США - заборгованість за кредитом; 8085,64 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9814,84 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 11,70 доларів США - штраф (фіксована частина); 1557,19 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором кредиту від 04.03.2008 року № 14.14680 між позивачем та [PERSON] 04.03.2008 року укладено договір іпотеки № 14.14680/1 згідно якого в іпотеку передано житловий будинок по вул. Таврійській, 6 в м. Токмак Токмацького району Запорізької області загальною площею 53,10 кв.м., житловою площею 34,40 кв.м.. Сторони визначили вартість предмету іпотеки в розмірі 127500 грн.. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 вказаного Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Позивачем на виконання вимог ст. 35 даного Закону 06.11.2013 року за № 30.1.0.0/2-OZO [PERSON] направлено вимогу про усунення порушень умов договору щодо своєчасності та в повному обсязі внесення платежів. Цим же листом позивач повідомив про те, що в разі не усунення порушень, ініціюватиметься питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. 06.02.2014 року позивачем направлено [PERSON] лист за № 30.1.0/2-OZO аналогічного змісту та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Про направлення даних листів свідчать реєстри відправлень від 08.11.2013 року № 5329 та від 28.02.2014 року № 3570. У відповідності до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» позивач та [PERSON] здійснили застереження в іпотечному договорі від 04.03.2008 року № 14.14680/1 щодо права банку на продаж предмета іпотеки будь-які особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 14.14680 від 04.03.2008 року в розмірі 32712,68\~\~доларів США, що за курсом 100 доларів США складає 2121,5640 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.10.2015 року складає 694020,44 грн. - звернути\~\~стягнення на будинок загальною площею 53,10 кв.м., житловою площею 34,40 кв.м., який розташований за адресою: Запорізька область, Токмацький район, м. Токмак, вул. Таврійська, 6, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. В той же час, вимоги про надання можливості позивачу отримати витяг з Державного реєстру\~\~речових прав на нерухоме майно, кадастровий номер земельної ділянки, дублікати правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, зареєструвати правочин купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та можливість здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій для продажу предмету іпотеки не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачем не зазначено які саме документи йому потрібні та відносно якого обєкту, позовні вимоги є неконкретними та розпливчастими, а тому задоволенню не підлягають. З приводу позовних вимог щодо виселення [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку по вул. Таврійській, 6 в м. Токмак Токмацького району Запорізької області, суд зазначає наступне. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109\~Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк (п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин»). Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (постанова Верховного суду України від 18.03.2015 року по справі № 6-39цс15). Як вбачається з договору іпотеки житловий будинок по вул. Таврійській, 6 в м. Токмак Токмацького району Запорізької області набутий [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2005 року, тобто, задовго до укладення кредитного договору. За таких обставин, підстави для задоволення вимог про виселення відсутні. З приводу доводів відповідачки [PERSON] щодо неможливості задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки, даний житловий будинок є єдиним житлом для неї та трьох неповнолітніх дітей суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, для застосування вказаного Закону необхідна наявність декількох обовязкових умов, одна з яких, відсутність іншого нерухомого житлового майна в особи. [PERSON] надано довідку від 14.07.2014 року № 231, яка видана КП «Абрис», про те, що за нею рахується житловий будинок по вул. Таврійській, 6 в м. Токмак Токмацького району Запорізької області. В той же час, відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію прав на нерухоме майно починаючи з 01.01.2013 року здійснюють органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законом порядку. Таким чином, інформація КП «Абрис», яке являється місцевим бюро технічної інвентаризації є актуальною станом на 01.01.2013 року, що також зазначається і в самій довідці від 14.07.2014 року № 231. Жодних доказів про відсутність в [PERSON] на час винесення рішення іншого нерухомого житлового майна суду не надано. Отже, норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосуванню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги немайнового характеру щодо виселення відповідачів судом не задоволені, то на користь позивача з відповідачів в рівних долях підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3052,91 грн. за майновими вимогами.

Outcome: partial