Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач 10.10.19 р. звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою, зазначивши, що подає позов про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири з [PERSON] ( у подальшому був замінений на відповідача - [PERSON] ). Однак у прохальній частині своєї позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на його користь 40 659 грн майнової шкоди, заподіяної залиттям квартири, судові витрати у справі. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він є власником кв. [ADDRESS] . Відповідач проживає поверхом вище у кв. [ADDRESS] цього ж будинку. 19.09.19 р. його квартиру було затоплено. За актом комісії ЖКД ТзОВ «КП Верес», причиною залиття став, ймовірно, надмірний тиск у системі опалення у квартирі відповідача. Він же з`ясував, що відповідач самовільно замінив заглушку батареї опалення у спальній кімнаті своєї квартири на не передбачену проектом помешкання заглушку з краном « [PERSON] », чим допустив непрофесійне втручання у систему опалення будинку, зокрема, свого помешкання, що призвело до вказаних наслідків. У спальній кімнаті його квартири від води провисла натяжна стеля пл. 7, 2 кв. м., пошкоджено стіни і шпалери пл. 10, 5 кв. м., ортопедичний матрац двохспального ліжка, ламінат. У гостьовій кімнаті його квартири від води провисла натяжна стеля пл. 16, 5 кв. м., килим на підлозі, ламінат. Квартира потребує термінового поточного ремонту, мешкати у ній стало неможливо. За висновком інженера - проектувальника від 26.09.19 р. вартість проведення ремонту його квартири становить 39 809 грн. За виготовлення кошторисної документації ним було сплачено 850 грн.. Покликаючись на ч. 2 ст. 383 ЦК України, п. 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Держкому України з питань житлово - комунального господарства від 17.05.05 р. № 76 (далі - Правила утримання), зазначає, що відповідачем порушено ці норми. Покликаючись на ст. 152 ЖК України, п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМ України від 08.10.92 р. № 572 (далі - Правила користування), зазначає, що відповідач належного дозволу на перепланування сантехобладнання не отримував. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач, попри його неодноразові звернення, не бажає. Покликаючись на ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 1 166 ЦК України, просить позов задовольнити. За ухвалою судді від 07.11.19 р. справу було прийнято до провадження у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав вчасно. 14.01.20 р. до суду надійшов відзив відповідача - [PERSON] - на позовну заяву, обґрунтований тим, що він є неналежним відповідачем, так як будь - якого відношення до кв. [ADDRESS] він не має і ніколи не мав. З 17.05.17 р. і по даний час він зареєстрований проживаючим по [ADDRESS] , де не постійно, але фактично проживає. Право власності на кВ. [ADDRESS] , як йому відомо, з 2008 р. і по даний час належить його дружині - [PERSON] за договором дарування квартири від 18.12.07 р.. Покликання позивача на те, що він є користувачем цієї квартири та особою, яка завдала йому матеріальних збитків, дійсності не відповідають. Просить у позові відмовити у повному обсязі. Копію відзиву на позовну заяву з доданими до нього документами позивач отримав під розпис 16.01.20 р.. За станом на 24.01.20 р. відповіді на відзив на позовну заяву від позивача до суду не надійшло. За ухвалою суду від 24.01.20 р. було замінена первісного відповідача - належним - [PERSON] 18.02.20 р. до суду надійшов відзив відповідача - [PERSON] - на позовну заяву, обґрунтований тим, що позов безпідставний та необґрунтований. Покликаючись на ст. 1 166 ЦК України, судову практику, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», Правила утримання жилих будинків а прибудинкових територій, затверджених наказом Держкому з питань житлово - комунального господарства від 17.05.05 р. № 76 (далі - Правила), зазначає, що 19.09.19 р. у кв. [ADDRESS] , належній їй, зірвало заглушку (пробку) на батареї системи опалення, у зв`язку з чим відбулось затоплення квартир сторін. Згідно з актом № 6 про наслідки залиття від 19.09.19 р., складеного комісією балансоутримувача ТзОВ «К.П. «Верес»», встановлено, що факт залиття, ймовірно, стався через надмірний тиск у системі опалення. осить у позові відмовити у повному обсязі. ТзОВ «К.П. «Верес»» як управителя будинку ПТМ «Ковельтепло» було повідомлено листом № 2 629 від 25.09.19 р., що заповнення системи теплопостачання по цьому будинку проводилось 10.09.19 р.. Однак ні балансоутримувач будинку, ні постачальник централізованого тепло забезпечення не здійснили належного контролю за техстаном, забезпеченням справності та працездатності інженерного обладнання у будинку та у квартирах сторін, зокрема. Протиправної поведінки з боку відповідача у цій ситуації немає. Покликаючись на ч. 2 п. 2.3.6 Правил, зазначає, що у разі залиття квартири складається відповідний акт за формою додатка № 4. Вказаний вище акт № 6 від 19.09.19 р. такій формі не відповідає. А тому є нікчемним та до уваги братись не може. Покликаючись на п. 1.3 розд. I, пп. 5.1 п. 5 розд. 2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮ України від 08.10.98 р. № 53/5, зауважує, що позивач не звернувся до відповідної експертної установи чи незалежного експерта, а визначення розміру матеріального збитку мало місце за результатами зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва, складеного інженером - проектувальником Перовою О.О., яка не має повноважень на проведення таких експертиз. Покликаючись на п. 1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 16.05.11 р. № 45, зареєстрованого у МЮ України 01.06.11 р. за № 651/19 389, Закон України «Про архітектурну діяльність», зазначає, що чинним законодавством не передбачено право інженера - планувальника на здійснення будівельно - технічної експертизи. Крім того у розмір вартості включено розмір податку на додану вартість в розмірі 6 635 грн і адмінвитрати будорганізацій в розмірі 244 грн, хоча такі витрати позивачем фактично не понесено. Покликаючись на судову практику, зазначає, що витрати на оплату складення кошторису в сумі 850 грн сплачені позивачем за актом № 44 до договору № 12 від 20.09.19 р. від 30.09.19 р. на користь сторонньої у справі ФОП [PERSON] .. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Копію відзиву на позовну заяву позивачем отримано під розпис 18.02.20 р.. За ухвалою суду від 30.04.20 р. до участі у справі було залучено спеціаліста. За станом на 03.06.20 р. відповіді на відзив відповідача на позовну заяву позивач до суду не подав. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та суду додатково пояснив, що син повідомив їй, що зі стелі квартири ллється вода. На підлозі було води на 3 см. Було викликано працівників ТзОВ «К.П. «Верес»». Заходили і у квартиру відповідача для з`ясування того, що сталось. Назаров стояв і закривав ганчіркою дірку у батареї, у якій вирвало заглушку. Води було багато. Тривалий час шукали, де перекрити воду. Тоді він забив дірку кілком. Ремонтні роботи у своїй квартирі після залиття він мав намір проводити із залученням управителя будинку, однак, фактично ці ремонтні роботи зроблено ним самостійно. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у її відзиві на позовну заяву та просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - адвокат у судовому засіданні проти позовних вимог також заперечив з мотивів, аналогічних наведеним відповідачем у її відзиві на позовну заяву. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника відповідача - адвоката, дослідивши письмові докази, що забрані у справі, у т. ч. - техдокументацію - із залученням спеціаліста, приходить до висновку, позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. За змістом ст. ст. 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорта позивача серії [NUMBER] , виданного 28.07.06 р., позивач проживає з 2009 р. по [ADDRESS] . Однак відповідно до копії Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2182285 від 09.04.13 р., позивач є власником кв. [ADDRESS] . Як стверджується копією договору дарування квартири від 18.12.07 р., відповідач є власником кв. [ADDRESS] . Як слідує з копії акта № 6 від 19.09.19 р. про наслідки залиття житлового приміщення, складеного майстром ЖКД ТзОВ «К.П. Верес» Димарчуком М.Г. , юрисконсультом цього ж товариства у присутності позивача та чоловіка відповідача - [PERSON] , в результаті обстеження квартир сторін було виявлено факт залиття з квартири [ADDRESS] що складається з 2 - х кімнат. Під час залиття у квартирі позивача постраждали: -спальна кімната - виявлено провислу натяжну стелю, мокрі шпалери - площею 10, 5 кв. м та мокрий матрац двоспального ліжка, намоклу підлоги з ламінату, -кімната - зала - виявлено провислу натяжну стелю - 16, 5 кв.м, намоклу підлогу з ламінату, намоклий палас. Система електропостачання у квартирі вимкнена. Виявлено, що у кв. [ADDRESS] вирвало пробку з батареї опалення у спальній кімнаті. Дані про порушення норм техексплуатації у акті відсутні. Залиття кв. [ADDRESS] , ймовірно, стало через надмірний тиск у системі опалення. Акт підписаний членами комісії та позивачем і членом сім`ї відповідача. Аналізуючи вказаний вище акт, суд враховує, що він складений працівником товариства, на балансі обслуговування якого знаходиться будинок, у якому розташовані квартири сторін, за участю позивача та члена сім`ї відповідача і останні жодних зауважень з приводу форми чи змісту акта не зазначили. Відповідач також не надала суду будь - якого іншого акта з приводу обстеження квартир сторін у зв`язку з фактом залиття, що містив би інші, відмінні, відомості тощо. Хоча наданий позивачем суду доказ - акт - не складений відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держкому України з питань ЖКГ від 17.05.05 р. N 76, що зареєстровано в МЮ України 25.08.05 р. за N 927/11 207, однак, обставини, стверджені таким доказом, відповідачем не спростовано жодним чином. Доводи відповідача та його представника - адвоката про те, що такий акт є неналежним доказом, суд відкидає з огляду на таке. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як зазначено у ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як письмові докази, показання свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Однак суд переконаний, що такий письмовий доказ як акт обстеження від 19.09.19 р., наданий суду позивачем, є належним письмовим доказом у справі і містить інформацію щодо предмета доказування. Так у цьому акті йдеться про фіксування факту залиття квартири позивача, а саме: стель, підлог спальної кімнати та зали, шпалер спальної кімнати, зокрема. З цих же міркувань суд відкидає доводи відповідача та його представника - адвоката щодо неналежності такого письмового доказу як кошториси вартості ремонтних робіт у квартирі позивача, що складені спільно інженером - проектувальником [PERSON] та працівником товариства, на балансі обслуговування якого знаходиться будинок сторін - майстром ТзОВ «К.П. Верес» Димарчуком М.Г .. Відповідно до кошторисного розрахунку вартості поточного ремонту квартири позивача за станом на 2019 р., що досліджений судом з участю спеціаліста [PERSON] як інженера - проектувальника, вона складає 33 780 грн без врахування вартості податку на додану вартість в розмірі 6 635 грн і адмінвитрат вказаної вище організацій в розмірі 244 грн, так як такі витрати позивачем фактично не понесено, про що останній ствердив в суді, та що є об`єктивним розміром завданої майнової шкоди. Така сума не спростована відповідачем та її представником - адвокатом у судовому засіданні. При цьому суд зауважує, що спеціаліст при дослідженні кошторису зазначила про те, що оскільки такий було складено на замовлення позивача з покликанням на те, що ремонті роботи у квартирі позивача після її залиття будуть виконуватись саме утримувачем будинку, який є юридичною особою, то до кошторису відповідно до чинного законодавства було включено вартість податку на додану вартість в розмірі 6 635 грн і адмінвитрати підприємства (організації) в розмірі 244 грн як обов`язкові для врахування. Коштрис, складений нею, було перевірено та затверджено представником управителя будинку - його посадовою особою та членом комісії, яка складала акт № 6 від 19.09.19 р.. Цей акт брався до уваги при складанні кошторису. При складанні кошторису було з`ясовано, які саме матеріали у квартирі позивача було пошкоджено залиттям: шпалери, ламінат, шпаклівки тощо і у кошторис уведено вартість аналогічних матеріалів у торгівельній мережі за станом на час його складання. Доказів того, що залиття квартири позивача мало місце з інших причин, у т. ч. - з вини третіх осіб, - у судовому засіданні не здобуто. Так заповнення мережі теплопостачання теплопостачальником мало місце задовго до події. Даних про винуватість у неналежності техстану мережі теплопостачання у її квартирі утримувача будинку відповідач суду не надала. Суд зауважує, що відповідач та її представник - адвокат не були позбавлені права заявити про призначення будівельно - технічної експертизи судом чи надати суду висновок такої експертизи задля спростування обсягу доказів, наданих позивачем. Однак вони таким правом та можливістю не скористались. Таким чином суд дійшов до переконання, що саме з вини відповідача як власниці квартири, яка має обов`язок стежити за технічною справністю тепломережі у своїй квартирі, однак, належно цього не зробила, було спричинено залиття квартири позивача та заподіяння йому у зв`язку з цим майнових збитків. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом ст. 1 166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому, зокрема, майнової шкоди. Як роз`яснив Пл. ВС України у п. 2 постанови від 27.03.92 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином суд вважає, що винуватість відповідача у завданні шкоди позивачеві доведена. Матеріали справи містять достатні та допустимі докази наявності причинового зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача як її заподіювача. Суд визнає неспроможними доводи відповідача та її представника - адвоката про те, що шкода позивачеві завдана залиттям квартири не з її вини, оскільки у деліктних зобов`язаннях діє презумпція винуватості, а відповідач не довела свою невинуватість та таку презумпцію не спростувала. Як випливає з положень ст. 1 192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи дані кошторису, наданого суду позивачем, для відновлення пошкодженої частини квартири позивача її залиттям відповідачем потрібна сума 32 930 грн без врахування вартості податку на додану вартість в розмірі 6 635 грн і адмінвитрат вказаної вище організацій в розмірі 244 грн, так як такі витрати позивачем фактично не понесено (39 809 грн - 6 635 грн - 244 грн = 32 930 грн). Суд вважає підставними вимоги позивача в частині відшкодування йому витрат на оплату послуг із складання коштрису в сумі 850 грн, так як такі витрати позивача пов`язані саме з подією залиття його квартири та зумовлені цим і документально підтверджені позивачем. Тому позовні вимоги позивача суд визнає підставними, обгрунтованими та такими, що підлягають до часткового відшкодування в сумі 33 780 грн (32 930 грн + 850 гр). В решті позову - слід відмовити. Судові витрати позивача у справі слід стягнути на його користь із відповідача.

Outcome: partial