Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні сина - [PERSON], [INFO], встановивши наступний графік побачень без присутності матері дитини [PERSON] та з ночівлею у батька: - кожний ІІ та ІV тиждень з п'ятниці по неділю кожного місяця з 18:00 год. п'ятниці до 15:00 год. неділі; - під час літніх шкільних канікул - протягом перших чотирнадцяти днів щомісяця з 10:00 год. першого дня вказаного періоду до 20:00 год. останнього дня вказаного періоду; - другу половину осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 10:00 год. першого дня вказаного періоду до 20:00 год. останнього дня вказаного періоду; - в дні офіційних державних свят, які відповідно до постанов Кабінету Міністрів України будуть визнані вихідними днями в державі, у непарні роки (2017, 2019, 2021 і т.п.) з 10:00 год. до 20:00 год.; - кожен день народження сина [PERSON], а саме [INFO] кожного року до досягнення сином повноліття з 12:00 год. до 15:00 год. у вихідний день. Якщо день народження припадає на будній день, то з 18:00 год. по 21:00 год. - кожен день народження батька дитини -позивача [PERSON], а саме [INFO], баби дитини - [PERSON], а саме [INFO], діда дитини - [PERSON], а саме [INFO], дружини батька дитини [PERSON], а саме [INFO], прабаби дитини - [PERSON], а саме [INFO] з 12:00 год. до 19:00 год. у вихідний день. Якщо дні народження припадають на будні дні, то з 18:00 год. по 21:00 год.; - без обмежень у часі, на перервах чи у вільний від занять час на території навчального закладу, який відвідує дитина; - в інший час батьки мають право домовитись про зустрічі додатково за спільною згодою; - в день побачення з сином батько має право забирати його з дому/ дитячого садка/ школи або за домовленістю із матір'ю з іншого місця особисто, за закінченням побачення батька із сином, батько повертає сина матері у встановлений час додому або за домовленістю в інше місце особисто; - необмежене спілкування батька з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору. Мотивуючи вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2011 року, від якого народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON], 2011 року народження залишився проживати із матір'ю за адресою: [ADDRESS], а батько дитини проживає окремо. Позивач матеріально допомагає сину та сплачує аліменти на його утримання. Відповідач перешкоджає позивачу спілкуватись із сином через незгоду із запропонованим порядком участі батька у вихованні дитини. Позивач зазначає, що жодних обставин, які б перешкоджали його участі у вихованні дитини не має, проте створення перешкод відповідачем у спілкуванні із дитиною порушує його права та суперечить інтересам дитини, а тому він змушений звернутись з даним позовом до суду . У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовну заяву у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав якими вона обгрунтовується. Позивач додатково зазначив, що йому відомо про затримку психічного та розумового мовлення дитини - [PERSON], [INFO]. А також, що дитина потребує у зв'язку із встановленим діагнозом лікування, яке забезпечується на даний час матір'ю дитини - відповідачем у справі. Разом з тим, він наполягає на зустрічах з дитиною у відсутність матері, оскільки в її присутності остання перешкоджає нормальному спілкуванню із сином, поводиться агресивно. Йому відомі особливості поведінки і спілкування з дитиною виходячи із встановленого сину діагнозу, який він спроможний забезпечити у відсутність матері. А тому, просить про задоволення позовних вимог в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] частково визнала позовні вимоги, не заперечувала проти спілкування дитини [PERSON] з батьком, лише за обов'язової її присутності з огляду на встановлений дитині діагноз. Заперечувала проти ночівлі сина у батька, з урахуванням неможливості спільного перебування її та дитини з дружиною позивача. Вважала за недоцільне надавати сина на дні народження теперішньої дружини позивача, оскільки остання не являється для дитини рідною людиною і спілкування в такому разі може завдати шкоди інтересам сина. Також, просила суд врахувати графік побачень батька з дитиною визначений Органом опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації. Крім того, пояснила, що малолітня дитина [PERSON], 2011 року народження страждає на психологічні хвороби, має затримку розвитку, мовлення. Дитина емоційно не врівноважена, наявні підвищені коливання настрою, стомлюваність, прив'язаність до матері. Позивач припинив спілкування з сином з 2013 року, а тому його спілкування без її присутності, може завдати шкоди інтересам дитини. З свого боку вона не чинить перешкод у спілкуванні сина з батьком, а позивач на власний розсуд використовує можливість спілкуватись з дитиною під час її навчання у школі, нехтує своїми батьківськими та родинними обов'язками. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та висновок Органу опіки та піклування Дніпровської РДА щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, допитавши в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28 січня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 26 травня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року задоволено частково позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 17.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 65-68). За даними довідки КК "Центр комунального сервісу" від 19.07.2017 року №1821 малолітня дитина - [PERSON], 2011 року народження проживає разом із матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 72). Дана обставина також не заперечується і сторонами. Статтею 153 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України). В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Як убачається із Витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 23 вересня 2014 року №52/549, дитина [PERSON], [INFO] страждає затримкою розвитку пізнавальних процесів. Порушення соціальної взаємодії, комунікації, поведінки. Загальний недорозвиток мовлення І рівня. Пізнавальний інтерес вибірковий, епізодичний, нестійкій. Взаємодія з дорослими обтяжена руховою загальмованістю, дефіцитом уваги. Поведінка мало регулюється мовленням. Потребує поступового вводу в колектив. (а.с.51). За даними витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 19.03.2018 року № 114/639, [PERSON], [INFO] має затримку психічного розвитку. Порушення комунікації. Загальний недорозвиток мовлення І-ІІ рівня. Стерта дизартрія. Спілкується окремими словами. Фразове мовлення (прості речення) в зародковому стані. Розуміння мовленнєвих інструкцій недостатньо, виконує їх після декілька разового повторення. Практичні дії невпевнені. Отребує постійної організуючої допомоги. Увага нестійка. Емоційно-вольова сфера незріла. Допитані у судовому засіданні свідки та безпосередньо позивач і відповідач підтвердили, що з 2015 року [PERSON] був обмежений у спілкуванні із сином, бачився з дитиною нерегулярно та за участю матері - відповідача у справі. З медичної документації убачається, що дитина [PERSON], [INFO] потребує корекційно-розвиткової роботи за програмою для дітей із затримкою психічного розвитку, роботи з логопедом-дефектологом, регулярного обстеження у дитячого психіатра та занять з дитячим психологом, індивідуального шкільного навчання (а.с. 51-61). Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу №801 м. Києва [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад для дітей із затримкою психічного розвитку з 01.09.2014 року. До дитячого закладу дитину завжди приводить і забирає мама. Батько [PERSON] жодного разу дитячий навчальний заклад №801 не відвідував (а.с. 62, 63). Згідно із ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року витребувано з Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації висновок про визначення порядку участі батьків у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 98). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини (протокол засідання Комісії №8 від 13.06.2018 року) убачається, що психологом Дніпровського районного у м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з малолітнім [PERSON], 2011 року народження проводилась психолого-діагностична робота. Рекомендовано при зустрічах дитини з батьком на початку спілкування присутність матері за для забезпечення дитині відчуття захищеності, яке для дітей зі схожими особливостями є дуже важливим. За таких обставин Орган опіки та піклування вважає за можливе визначити участь батька [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO] таким чином: щовівторка та щосуботи з 16:00 год. до 20:00 год. (а.с. 117-118). Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За даними характеристики ФОП [PERSON] від 03 липня 2017 року, [PERSON] працює менеджером зі збуту з листопада 2016 року. За час роботи на посаді зарекомендував себе позитивно, має високу ступінь відповідальності, комунікабельний, в колективі користується авторитетом, ввічливий та чемний (а.с. 9). Крім того, позивач [PERSON] позитивно характеризується як мешканець будинку по [ADDRESS] (а.с. 89). Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Шевченко Н.В. від 31 жовтня 2017 року, у квартирі [ADDRESS], яка складається із двох кімнат проживає дві особи - позивач по справі та його дружина [PERSON], для дитини створені всі необхідні умови для проживання з урахуванням її віку, потреб та статі. Кімната обладнана меблями, є іграшки, дитяча література та комп'ютер (а.с. 88). [PERSON] має постійний дохід та отримує заробітну плату у розмірі 2576,00 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] від 01.11.2017 року (а.с. 91). Суд також приймає до уваги характеристику відповідача [PERSON], де по місцю проживання, де вона характеризується позитивно, є чуйною та уважною мамою, доброзичлива із сусідами, охайна та ввічлива (а.с. 69). У судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] показала, що позивач спілкувався з дитиною до 2,5 років. В цей час стали помітні психологічні особливості дитини, а батьки [PERSON] розійшлись. Також підтвердила, те що відповідач не чинить перешкод у спілкуванні батька дитини [PERSON], однак [PERSON] тривалий час не відвідував сина за місцем його проживання. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що позивач цікавиться вихованням дитини та бажає спілкуватися із сином. Вони, у свою чергу не заперечують щодо тимчасового проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS], та сприятимуть спілкуванню батька із сином. Суд, вирішуючи спір щодо способу участі у спілкуванні позивача із малолітнім [PERSON], [INFO], в першу чергу враховує інтереси дитини, приймає до уваги її вік, стан здоров'я, умови життя батьків, їхнє ставлення до дитини, а також спосіб та порядок спілкування батька з сином визначений за висновком Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та необхідно встановити способи участі батька [PERSON], [INFO] у вихованні сина - [PERSON], [INFO], відповідно до графіку побачень, з урахуванням Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації а саме щовівторка та щосуботи з 16:00 години до 20:00 годинита за умови присутності матері дитини - [PERSON] А також, спілкування під час канікул та вихідних, святкових днів, та днів народження батька дитини, бабусі, дідуся та прабабусі відповідно до запропонованого позивачем графіку за умови присутності матері, встановивши відповідні години відвідування. На підставі викладеного,

Outcome: partial