Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 6.07.2015 р. звернулася до суду із вимогами до [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO], зміну розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, їх спільна від шлюбу із відповідачем дитина знаходиться на повному її утриманні, виховання доньки несе самостійно. Після розлучення у січні 2010 р. дитина проживає із нею, весь цей час відповідач життям дочки не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися із нею та приймати участь у її вихованні, створює перешкоди у виїзді дитини на відпочинок за кордон. Оскільки відповідач добровільні виплати на утриманні дитини не здійснював, змушена була звернутися за захистом прав до Калінінського районного суду м. Донецька, суд задовольнив її позов повністю, з листопада 2013 р. виплата аліментів припинилася. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку. В судове засідання третя особа: Печерська районна у м. Києві держадміністрація як орган опіки та піклування не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], уродженки м. Донецька, є відповідач [PERSON], позивач [PERSON]., про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 12.01.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухиляння батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухиляння батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з травня 2008 р. проживає окремо від доньки, не спілкується із нею, не займається її вихованням, не цікавиться її життям, не навідує її, матеріальної допомоги на утримання доньки в повному обсязі не надавав. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні: позовній заяві [PERSON] За висновком Печерської районної у м. Києві держадміністрації як органу опіки №105/01-2649/в-12 від 25.08.2015 р. районна держадміністрація,

Outcome: partial