Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

ТзОВ «ВЕЛФІН» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 200591 від 03.06.2017 у розмірі 61 014 грн. та судові витрати в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що ТзОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги з надання у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 03.06.2017 між ним та відповідачем укладено договір позики № 200591 в електронній формі. За умовами договору позикодавець надає позичальникові кошти в сумі 1400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вважається датою укладення договору позики. Так, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1400 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТзОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк - еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість. Загальний розмір заборгованості станом на 12.07.2020 становить 61 014 грн., з яких 1400 грн. основний борг, 30 211 грн. заборгованість по відсоткам, 29 393 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи відмову [PERSON] сплатити заборгованість у добровільному порядку, ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимушено звернутись до суду з даним позовом. 23.07.2020 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 06.08.2020. Ухвалою від 07.08.2020 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 03.09.2020. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, (а.с. 42). Копію ухвали надіслано сторонам, однак відповідач такої не отримав, поштовий конверт був повернений до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, (а.с. 43-49). 03.09.2020 розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін було відкладено на 18.09.2020. Повторно надіслано ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками на адресу відповідача. Відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.10.2015 серія ІК №148 , реєстраційний номер 16103225 виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «ВЕЛЛФІН» зареєстровано як фінансову установу, (а.с. 6). З договору позики № 200591 від 03.06.2017 вбачається, що такий укладено між ТзОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] , (18-22). Відповідно договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1400 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування. Позика надається виключно за допомогою веб-сайту за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики складає 30 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 03.07.2017. Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання останнім своїх зобов`язань. Відповідно до графіку розрахунків до договору позики № 200591 від 03.06.2017 сума по договору 1400 грн., дата погашення 03.07.2017, сума до сплати процентів 801,40 грн., разом до сплати 2201,40 грн., а.с. 22- зворот. Згідно довідки щодо заборгованості за договором № 200591 від 03.06.2017 станом на 12.07.2020 загальна сума заборгованості становить 61 014 грн., з яких 1400 грн. основний борг, 30 211 грн. заборгованість по відсоткам, 29 393 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а.с.23. 18.05.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та Фінансовою компанією «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3, відповідно до якого ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає ТзОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк - еквайер здійснює зарахування коштів, а.с. 24-26. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Положенням ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу позики за Договором № 200591 від 03.06.2017 та враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо зворотного з боку відповідача, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 1400 грн. та 801,40 грн. відсотків є такою, що підлягає задоволенню. Що ж до вимоги про стягнення нарахованих та невиплачених відсотків за користування позикою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до висновку, якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 28.03.2019, прийнятій за результатами розгляду справи № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію ВП/ВС, висловлену у справі № 444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою, визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування. Оскільки, позика [PERSON] за Договором № 200591 від 03.06.2017 була надана строком на 30 днів, тобто до 03.07.2017, та враховуючи наявний в матеріалах розрахунок, який є невід`ємною частиною вищезазначеного Договору, з відповідача підлягають стягненню відсотки за процентною ставкою, встановленою Договором, у загальному розмірі 801,40 грн. Крім того, доречним буде зауважити, що оскільки позиція позивача не містить відсилання на приписи ст. 625 ЦК України, відсутні підстави для застосування наслідків прострочення виконання зобов`язання, визначені положенням вказаної норми. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до п. 6 ч. 1 під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Просудовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог 840,80 грн. понесених судових витрат. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial