Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження співвідповідача [PERSON] міського голови [PERSON] від 06.10.2014 року № 310-к «Про звільнення [PERSON]О.», зобовязати співвідповідача [PERSON] поновити позивача [PERSON] на посаді водія господарської групи апарату виконавчого комітету [PERSON] міської ради з 06.10.2014 року дати звільнення, стягнути з відповідача виконавчого комітету [PERSON] міської ради на користь позивача [PERSON], середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнути з відповідача виконавчого комітету [PERSON] міської ради на користь позивача [PERSON] 3000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги в частині встановлення розміру середнього заробітку визначивши його в сумі 23760,70 грн. (а.с.69). Позивач заявив клопотання про поновлення строку подання позовної заяви. В обґрунтування поважності причин пропуску подання позовної заяви пояснив суду, що він не має навиків з правових знань і не міг самостійно зібрати необхідні документи та підготувати позовну заяву до суду, тому потребував правової допомоги. Але адвокати та юристи у м. Світловодську коли дізнавалися про те, що відповідачі у справі виконавчий комітет та міський голова з різних причин у тому числі і зайнятістю відмовлялися у наданні правової допомоги. Адвокати інших міст, зокрема м. Кременчука, погоджувалися надати правову допомогу, але за значні кошти, яких у позивача не було оскільки його звільнили, був безробітним та без пенсії, оскільки пенсійний фонд відмовився нарахувати пенсію на пільгових умовах (а.с. 17). Тому, пошук особи, яка сможе надати позивачу правову допомогу зайняв тривалий час, лише випадково за порадою працівників відділу надзвичайних ситуацій [PERSON] міськвиконкому звернувся до правозахисника [PERSON] який на громадських засадах надає правову допомогу і погодився її надати позивачу. Довіреність на представництво була оформлена 25.12.2014 року. Для збору документів необхідних для підготовки позовної заяви представник позивача подав до відповідача інформативний запит 06.01.2015 року (а.с.15). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом більше ніж 9 років працював водієм господарської групи виконавчого комітету [PERSON] міської ради у штаті якої було 4 водія. Рішенням [PERSON] міської ради у липні 2014 року з штатного розпису виведено водія господарської групи. Розпорядженням міського голови 06.10.2014 року позивача було звільнено з посади всупереч рішення профсоюзного комітету, оскільки позивач мав переважне право для залишення на роботі, так як серед водіїв господарської групи була особа, яка мала стаж роботи на цій посаді у виконкомі близько 9 місяців, що значно менше ніж позивач. Пояснив, що виплата розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення передбачена законом, а її розмір обчислено виходячи з кількості місяців після звільнення та розміру місячного середнього заробітку у сумі 2376,07 грн. згідно довідки наданої відповідачем . Моральну шкоду обґрунтовує тим, що незаконним звільненням його позбавили права на труд та після звільнення не мав інших джерел доходів оскільки у нарахуванні пенсії на пільгових умовах відмовлено. Вказані обставин призвели до моральних та фізичних страждань, які продовжувалися тривалий час. Окрім того, позивач змушений був звертатися за захистом до суду, що призвело до відриву від звичайних занять і теж призвело до моральних втрат. В ході розгляду справи представником відповідача заявлялося клопотання про витребування у представника позивача документального підтвердження права надання правової допомоги. У судове засідання прибули позивач та його представник, а також представники відповідача виконавчого комітету [PERSON] міської ради. Співвідповідач [PERSON] міський голова у судове засідання, належним чином повідомлений, не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Зясувавши думку присутніх, які заявили про можливість розгляду справи за даною явкою, враховуючи тривалий розгляд справи, суд вирішив проводити розгляд справи за даною явкою. Представник позивача дав суду довідку видану громадською організацією, що має статус юридичної особи, [PERSON] рада ветеранів України згідно якої [PERSON] являється прес-секретарем організації та здійснює правозахисну діяльність по захисту громадян у тому числі в судах. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали, представники відповідача заперечили проти задоволення позову. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, вважають, що позивач пропустив строк надання заяви до суду без поважних причин, підстав для його поновлення не має. Також, позивач був законно звільнений, просили суд в позовних вимогах [PERSON] відмовити. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, пояснення осіб, що приймають участь у справі, суд встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Щодо клопотання про поновлення строку подання позовної заяви то суд погоджується з доводами позивача про поважність причин пропуску строку враховуючи, що оскільки позивач не є фахівцем в галузі права, не має досвіду збору та підготовки документів до суду, а тому потребував правової допомоги та на пошуки представника витрачено значний час. Крім того, на оскаржуваному розпорядженні від 06.10.2014 року № 310-к позивачем було виконано напис: " З моїм звільненням по ст. 40 п. 1 КЗпП не згоден. Буду оскаржувати.". Тобто, позивач з першого дня мав намір оскаржувати в суді своє звільнення (а.с. 12). Тому, суд приходить до висновку про існування обґрунтованих підстав поновити позивачу строк звернення до суду згідно ст. 73 ЦПК України. Судом встановлено, що з трудової книжки, копія якої мається в матеріалах справи (а.с. 5), що позивач працював з 03.04.2006 року водієм у штаті виконкому і 06.10.2014 року був звільнений з посади розпорядженням міського голови від 06.10.2014 року № 310-к (а.с.12) за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням штату. Попередження про звільнення від 04.08.2014 року (а.с.11). Згідно рішення [PERSON] міської ради від 29.07.2014 року № 1197 із штатного розпису виконкому виведено водія господарської групи апарату виконкому [PERSON] міської ради. Профспілковий комітет первинної профспілкової організації працівників виконавчого комітету [PERSON] міської ради на засіданні оформленому протоколом № 1 від 03.10.2014 року (а.с. 13) відповідно ст. 43 КЗпП України відмовив у наданні згоди розірвання трудового договору 06.10.2014 року з членом профсоюзу [PERSON] водія господарської групи виконкому з посиланням на те, що [PERSON] має переважне право залишення на роботі порівняно з іншими. Рішенням [PERSON] міської ради від 29.07.2014 року № 1197 пунктом 1.1. виведено із штатного розпису 1 штатну одиницю, водія господарської групи апарату відповідача. Тобто, посаду, а не конкретну особу. Оскільки у штатному розписі було декілька водіїв і вакансій не було тому, при вирішенні питання вибору кандидата на звільнення співвідповідачу, враховуючи те, що добровільно ніхто не побажав звільнятися, необхідно було врахувати вимоги законодавства. Зокрема відповідно до ст.42 КЗпП України при визначенні особи, яка підлягає звільненню при скороченні штату, необхідно враховувати наявність у осіб переважного права на залишення на роботі, переважне право мають особи з більшим стажем та досвідом роботи, кваліфікацією, продуктивністю праці. У поданні співвідповідача до профкому профспілки членом якої є позивач, про надання згоди на звільнення [PERSON] відсутні посилання на норми закону тому, профком обґрунтовано відмовив в надані згоди на звільнення позивача з посиланням на наявність у нього переважного права на залишатися на роботі порівняно з іншими водіями господарської групи, не має іншого джерела доходів та не досяг пенсійного віку (а.с. 13). Таким чином, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача з роботи були порушені його права та свободи, що дає підстави суду визнати незаконним та скасувати розпорядження про звільнення та поновити позивача на роботі від 06.10.2014 року. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України одночасно з вирішенням питання про поновлення на роботі суд вирішує питання про стягнення з відповідача середнього заробітку внаслідок вимушеного прогулу за період з дати звільнення по дату винесення рішення у справі тобто з 07.10.2014 року по 06.10.2015 року з урахуванням розміру середньої заробітної плати 2376,07 грн. (а.с. 70), розмір середнього заробітку, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача становить 28512 грн. 84 коп. Суд вважає, що позивачу завдано моральної шкоди незаконним звільненням у розмірі 1000,00 грн. При цьому, суд враховує принципи виваженості, розумності та справедливості. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. необхідно стягнути з відповідача [PERSON] міської ради на користь держави.

Outcome: partial