Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Сечко С.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 6107,66 грн., що складається зі збитків внаслідок ДТП у розмірі 5577,42 грн. та послуг аварійного комісара у розмірі 530,24 грн., а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.03.2016 року о 18:20 год. в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: ВАЗ 2109 д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та ЗАЗ д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , власником якого є [PERSON] Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.04.2016 року у справі №645/1675/16-п відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АІ/8232594). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 30.03.2016 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 17.05.2016 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 5577,42 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводився на основі: Звіту №67В/2016 від 19.05.2016 року; Наказу №5076 від 23.06.2016 року; Довідки №1 від 16.06.2016 року. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 6107,66 грн. Позивач відшкодував\~завдані відповідачем\~збитки внаслідок\~ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то останній, як особа, що винна у настанні ДТП, зобов`язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу завдану шкоду, проте шкода до цього часу не відшкодована. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд вказаної справи за його відсутності, вимоги викладені в позовній заяві підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного\~вирішення справи,\~а відповідач\~відзив не\~подав,\~наявні всі\~умови,\~встановлені ст.\~280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 30.03.2016 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся [PERSON] з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась в м. Харкові по вул. Немишлянській, 228/1, за участю транспортного засобу ВАЗ 2109, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.8). Власником транспортного засобу ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , являється [PERSON] (а.с.14). Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.04.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.7). 19.04.2016 року Департаментом внутрішнього страхування МТСБУ експерту [PERSON] надано доручення на виконання робіт по справі №32639 (а.с.32). 27.04.2016 року проведено огляд автомобілю ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , і визначено характер пошкоджень та здійснено їх опис, про що складено протокол №67В/2016 від 27.04.2016 року (а.с.5). Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №67В/2016 від 19.05.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні, та з урахування НДС, складає 6109,39 грн. (а.с.15-27). 17.05.2016 року до позивача надійшла заява власника автомобілю ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8232594) про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП (а.с.9-10). Згідно з Довідкою №1 від 16.06.2016 року та Наказу №5076 від 23.06.2016 року МТСБУ нарахувало до сплати [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 5577,42 грн. (а.с.28-29). Вказана сума перерахована на особистий рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням за №5076 від 24.06.2016 року (а.с.30). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент\~настання\~ДТП не була\~застрахована (а.с.33), 04.10.2017 року МТСБУ направило на адресу відповідача претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 5577,42\~грн. та витрат на послуги аварійного комісара у розмірі 530,24 грн. (а.с.31). Проте, на даний час вимоги вказаної претензії так і не виконані, шкода відповідачем не відшкодована. Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України\~"Про\~страхування" та ст. 993 ЦК України,\~до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно із ст. 38 цього ж Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України,\~п.\~38.2.1\~ст.\~38\~ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 5577,42 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на послуги аварійного комісара у розмірі 530,24 грн., суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В обґрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат за послуги аварійного комісара, Моторне (транспортне) страхове бюро України не надало суду жодного доказу понесення вказаних витрат у зазначеній в позові сумі. В матеріалах справи відсутній розрахунок вартості послуг аварійного комісара та платіжне доручення, яке підтверджувало б виплату Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійному комісару цієї суми. Таким чином, позовні вимоги про відшкодування відповідачем витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 530,24 грн. є необґрунтованими та недоведеними, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1754,23 грн. (5577,42х1921,00/6107,66). На підставі викладеного,

Outcome: partial