Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Короткий зміст позову Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Аргументує позов тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] ; дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що вона з відповідачем [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому відомості про батька дитини записані у відповідності до ст. 126 Сімейного кодексу України за їх спільною заявою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , витягом з Державного акту цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 05.08.2021 року №00031992482. Зазначає, що їйодній важко матеріально утримувати дитину, а відповідач ніякої фінансової допомоги на утримання дитини не надає, на її думку, фактично самоусунувся від виконання передбачених законом батьківських обов`язків по утриманню дитини. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рух справи та позиція сторін Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін. 15.11.2021 р. від відповідача в суд поступив відзив, у якому [PERSON] просить відмовити [PERSON] в позові, посилаючись на те, що він фактично визхнає дитину своєю, не заперечує щодо надання дитині матеріальної допомоги лише за рішенням суду; разом з цим вказує, що є безробітним перебуває на обліку в центрі зайнятості, і сума заявлених аліментів позивачем до нього є надто завищшеною. 26 вересня 2021 року адвокат Криган В.В. в інтересах позивача [PERSON] спрямував до суду заяву, в якій зазначив, що позивач підтримує позов в повному обсязі та просить задовольнити. Позивач не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином; про поважність причин неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, ухвалив здійснювати судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступного. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбу; відомості про батька дитини записані у відповідності до ст. 126 Сімейного кодексу України за їх спільною заявою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6), витягом з Державного акту цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 05.08.2021 року №00031992482 (а.с.7). Дитина проживає з матір`ю, що стверджується довідкою про склад сім`ї від 30.07.2021 року №2429 (а.с.8). Судом за з`ясованих обставин і досліджених доказів по справі, встановлено, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] , [INFO] не надає. Відповідач дитину визнав як свого сина, що ним підтверджено за обставин викладених у відзиві. За з`ясованих обставин викладених в позові, [PERSON] має нерегулярний дохід., що фактично і не заперечується останнім за обставинами викладеними у відзиві; перебуває на обліку у центрі зайнятості, що вбачається з даних довідки від 29.10.2021 року №3431, де йому за період з 17.09 по 30.09 2021 року сплачено 466.66 грн. допомоги. При цьому, суд звертає увагу, що жодним доказом не підтверджено доводи відповідача про т те, що позивач перебуває за кордоном на протязі вже трьох років. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обов`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», мінімальний розмір аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивачем не зазначено жодного доказу витрат яка вона несе на утримання дітей, по забезпеченню їх продуктами харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки те, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд вважає доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання спільних дітей аліментів щомісячно на кожну дитину, в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Визначений судом розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини. На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 20.09.2021 року. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь Держави судовий збір в розмірі 908 гривні 00 коп. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial