Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

З 18.10.2014 року сторони перебували у шлюбі. 15.04.2015 року у них народилась дочка [PERSON]. Відповідач працює, має постійний дохід, однак не надає допомоги на утримання дитини. З урахуванням викладеного [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки, [PERSON], [INFO], починаючи з 02.01.2017 року до досягнення дитиною повноліття та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 02.01.2017 року і до досягнення їх донькою, [PERSON] [INFO] трьох років. Позивач [PERSON], до початку розгляду справи по суті, надала через канцелярію суду письмову заяву в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. На підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.3), [PERSON] та [PERSON] є Батьками [PERSON] [INFO] Згідно з довідкою Бершадської міської ради № 1353 від 05.07.2017 року (а.с.5) дочка проживає з матір'ю в м. Бершадь Вінницької області. Відповідач працює на посаді водія ТОВ "Вінницька дистрибуційна компанія" та отримує регулярний дохід, що вбачається з довідки даного підприємства від №35 від 19.07.2017 року. Зі змісту позову вбачається та не заперечується відповідачем, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їх дочки та дружини на період догляду за дитиною до досягнення дочкою трирічного віку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу ( в редакції станом на день розгляду даної справи) говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч. 1 ст. 183 цього ж кодексу визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 1 ст. 80 та ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України зазначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.4, 6 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення лише в частині. Так, позивачка просить визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дочки в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. При цьому, суд враховує, що відповідач, згідно наданої довідки, отримує мінімальну заробітну плату, а тому стягнення з нього аліментів у розмірі, вказаному в прохальній частині позову, призведе до відсутності у останнього коштів на власне утримання. Тому, суд вважає за можливе, при визначенні розміру аліментів на утримання дочки визначаючи частку від заробітку визначити її у розмірі 1/4 частки. Крім того, суд вважає недоведеними позовні вимоги [PERSON] в частині того, що вона зверталась до відповідача, однак не отримувала від нього аліменти починаючи з 02.01.2017 року, а тому вважає за можливе стягнення аліментів лише з дня пред'явлення позову. Щодо решти вимог, то суд вважає їх законними та обґрунтованими. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial