Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, свої вимоги мотивував наступним. 18.04.2019 року о 18 годині син позивача - [PERSON] , [INFO] , гуляв з дітьми на [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] випустила дорослу собаку бійцівської породи (Стаф) без намордника, внаслідок чого вказана собака покусала дитину позивача за обидні ноги та руку, заподіявши шкоду його здоров`ю. В результаті чого дитині було завдано тілесні ушкодження, надана перша медична допомога. Постановою Іванківського районного суду Київської області від 25.06.2019 року [PERSON] визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 КУпАП. Внаслідок стресу, дитина почала погана спати, у нього залишається переляк до собак, він постійно знервований. Від сильного переляку дитина пережила нервовий шок, позивач зверталася до лікаря та дитині було призначено курс лікування, що спричинило матеріальну шкоду. Позивач та її дитина панічно бояться собак, однак відповідач все одно гуляє з собакою без намордника, та мір стосовно ізоляції собаки не приймає. Розмір заподіяної шкоди позивач визначила компенсацією емоційних страждань, які довелось перенести їй та її родині, та витрати пов`язані з відновленням психічного стану. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об`ємі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 15 грудня 2006 року. Згідно довідки Дитятківської сільської ради Іванківського району Київської області № 202 від 26 квітня 2019 року встановлено, що [PERSON] дійсно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з сім`єю яка складається з п`яти осіб: [PERSON] , синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Із довідки КЗ «Іванківської центральної районної лікарні» вбачається, що [PERSON] , [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] , звернувся 18.04.2019 року до лікарні з травмою, постановлений діагноз: укушені рани н/з лівої гомілки лівої підколінної ділянки в/з правого стегна та надано першу медичну допомогу. Постановою Іванківського районного суду Київської області від 25.06.2019 року [PERSON] , [INFO] , визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч.2 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) грн., з конфіскацією належної їй собаки породи «Стафф» та стягнуто судовий збір. Із зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] [INFO] року близько 18 год. 30 хв. по [ADDRESS] , не забезпечила надійне тримання потенційно небезпечної породи «Стафф» без намордника, внаслідок чого собака вкусив гр. [PERSON] за обидві ноги, заподіявши шкоди його здоров`ю. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як пояснив позивач, моральні страждання полягають у тому, що вона перенісла значний дискомфорт, який супроводжувався болісними відчуттями, значним емоційним стресом, що посилювався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за життя та здоров`я. Також, вищевказані обставини спричинили негативні зміни у її житті, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючих обставин правопорушення, страх можливого повторення подій, негативні переживання, тимчасову відірваність від активного соціального життя, емоційну напругу, нервозність, почуття образи, обурення, приниження гідності. Наслідки події, що мала місце з вини відповідача, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, що вимагають компенсаторних можливостей для їх подолання. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1ст. 1167 ЦК України). Згідно з ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Отже, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, що призвело до моральних переживань. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на положення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Разом з тим, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 80000 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 20000 гривень є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Та, як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. З урахуванням викладеного та того, що позов задоволено частково, суд вважає за доцільне за правилами ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 800 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial