Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" в осо-бі його представника ( за довіреністю ) Сафіра Ф.О. звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору без № від 23.03.2007 р., відпо-відач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кре-дитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуван-ня кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку за боргованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для по-гашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витра-тами відповідно до умов договору, не виконавши таким чином зобов'язань за згаданим договором, у зв'язку з чим станом на 31.01.2014 р. має заборгованість у сумі 16005,31 грн., що складається із заборгованості: за кредитом - 4885,36 грн. та по процентам за користування кредитом - 10875,70 грн. Із загальної заборгованості була задоволена судовим на-казом Татарбунарського районного суду сума у розмірі 5833,39 грн., а тому різниця становить 10171,92 грн. Крім того, штрафні санкції стано-влять 1008,60 грн. ( фіксована частина та процентна складова ). Отже, заборгованість складає суму - 11180,52 грн. Представник позивача ( за довіреністю ) Туфекчі І.Ф. у судовому за-сіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач не визнала позовних вимог, пояснивши, що заборгованість перед відповідачем у сумі 5833,39 грн., яку було стягнуто з неї на ко-ристь відповідача за судовим наказом Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.06.2008 р., вона сплатила у повному обсязі, а тому ніякої заборгованості перед банком у неї немає. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали спра-ви, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для част-кового задоволення позовних вимог з оглядом на наступне. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір без номера від 23.03.2007 р., за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користу-вання кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку за боргованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.п.6.5,6.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-13), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним дого-вором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повергнення кредиту, оплати винагороди Банку. Пунктом 8.6 згаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальни-ком строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язується сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Згідно довідки АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприєм-ств та організацій України, ПАТ КБ «ПриватБанк» пройшло останню реєст-рацію у зазначеному реєстрі юридичних осіб 17.07.2009 р. і володіє ба-нківською ліцензією на право надання банківських послуг (а.с.16,18). Розрахунком (а.с.5-8) підтверджується заборгованість відповідача пе-ред позивачем за кредитним договором від 23.03.2007 р. станом 31.01. 2014 р. у сумі 16005,31 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 4885,36 грн.; заборгованості по процентам за корис-тування кредитом в сумі 10875,70 грн.; штрафу в розмірі 500 грн. (фік-сована частина) та штрафу у розмірі 508,60 грн. (процентна складова). 10 червня 2008 року Татарбунарським районним судом Одеської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором без номера від 23.03. 2007 р. на загальну суму 5833,39 грн. Зазначений наказ набрав чинності 01.07.2008 р., що видно із його копії (а.с.4). Отже, від всієї суми заборгованості за кредитним договором у розмі-рі 16005,31 грн. відраховано суму, яка була задоволена судовим нака-зом, і залишок заборгованості складає 11180,52 грн., що є ціною позо-ву. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом. Такою підставою припинення зобов'язання є, зокрема, зазначене у ст. 599 ЦК України виконання зобов'язань, проведене належним чиномю. Відповідно до п.17 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спо-рів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рі-шення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє остан-нього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною дру-гою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невикона-ним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК. Оскільки спірний кредитний договір від 23.03.2007 р. не було розір-вано, вимоги судового наказу Татарбунарського районного суду від 10. 06.2008 р. належним чином не виконано, то правовідносини сторін кре-дитного договору не припинилися, тому сама наявність судового наказу про задоволення вимог Банку не звільнило [PERSON] від відповіда-льності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавило позивача права на щомісячне нарахування процентів за користування кредитом, пе-ні за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, комісії, штра-фів, тощо, оскільки боргове зобов'язання залишається невиконаним нале-жним чином. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених до-говором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено дого-вором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти вип-лачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобо-в'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому пози-кодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконувати-ся належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (тер-мін). Як передбачено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не-виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'я-зання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наста-ють правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: при-пинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язан-ня, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання догово-ру; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, то станом на 31.01.2014 р. загальна за-боргованість за кредитом становить суму в розмірі 11180,52 грн. Таким чином, боржник не виконала зобов'язання у строк, встановле-ний договором. Відсутність своєї вини за порушення зобов'язання вона не довела, як це передбачено ч.2 ст.614 ЦК України. А тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним дого-вором. Частинами 1,3 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконано-го грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за на-явності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що боржник є особою пенсійного віку, отримує пенсію мінімального розміру, перебуває на обліку у медичній установі за станом здоров'я, суд вважає за можливе та необхідне зменшити її ро-змір з 11180,52 грн.( штрафи: 500 грн. та 508,60 грн.) до 10171,92 грн. Отже, з урахуванням викладено, з боржника підлягає стягненню на ко-ристь позивача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 10171,92 грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому за-доволенню. Суд вважає необгрунтованими посилання відповідача на те, що вона сплатила на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 5833, 39 грн. за судовим наказом Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.06.2008 р., а тому заборгованості перед банком у неї немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial