Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» 18.05.2021 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2008 року по 31.12.2019 року в сумі 4796 гривень 85 копійок, яка складається з: УБПТ в сумі 4335,71 грн., надання послуг з водопостачання в сумі 80,14 грн., вивезення сміття в сумі 381,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачка є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , надання яких здійснюється КП «ЖКС «Вузівський». Відповідачка в порушення своїх обов`язків несвоєчасно вносила оплату за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим КП «ЖКС «Вузівський» зверталось до суду за захистом свого порушеного права шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. 11.07.2019 року судом був виданий відповідний наказ №520/14922/19, проте ухвалою суду від 05.08.2019 року судовий наказ за заявою [PERSON] скасовано. На теперішній час, як зазначає представник позивача, заборгованість за житлово-комунальні послуги споживачем добровільно не сплачено, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 28.05.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання, з повідомленням сторін по справі. В судове засідання призначене на 24.06.2021 року представник позивача не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач з`явилась до судового засідання в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, однак підтвердила, що не має жодного доказу на підтвердження надання послуг в неналежній якості. Натомість, під час судового засідання [PERSON] було заявлено заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , зареєстрований за даною адресою як мешканець квартири, та має особистий рахунок для сплати житлово-комунальних послуг № [NUMBER] . Позивачу у відповідності до розпорядження міського голови №97-01 від 28.01.2003 року «Про передачу майна в повне господарське відання комунальним підприємствам «Дирекція єдиного замовника» КП ЖКС Вузівський, передано у повне господарське відання багатоквартирний будинок, в якому розташована квартира відповідачки. 24.11.2016 року виконавчим комітетом Одеської міської ради прийнято рішення №385 « Про внесення змін до рішення виконавчого комітету ОМР від 30.07.2015 року, яким скасовані тарифні відносини у м. Одесі з 01.07.2015 року. 07.04.2017 року у м. Одесі оголошено конкурс з призначення управителів в багатоквартирних будинках, в яких не створені об`єднання співвласників та 23.05.2017 року з переможцем конкурсу КП «ЖКС «Вузівський» укладено договір №2/6 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] на умовах визначених конкурсною комісією , який у подальшому було припинено за взаємною згодою сторін та укладено договір №173 від 04.04.2019 року безпосередньо між співвласниками та КП «ЖКС «Вузівський», який за домовленістю сторін припинив свою дію з 01.01.2020 року. По обслуговуванню житлового будинку, в якому розташована квартира відповідачки, позивачем визначено ціну на послугу з управління згідно переліку, затвердженому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016 року №150 "Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку". Перелік складових послуги з управління багатоквартирним будинком , затверджений Наказом №150, крім окремої статті «Винагорода управителю» співпадає з переліком послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території відповідно до порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкової територій, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869. Наказом №150 для управителів багатоквартирних будинків, які визначені переможцями на відповідних конкурсах не передбачено встановлення тарифів на послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону). Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Згідно з наданої до суду довідки про заборгованість по [ADDRESS] , у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх обов`язків з оплати послуг за надані житлово-комунальні послуги, у останньої виникла заборгованість за період з 01.01.2008 року по 31.12.2019 року в сумі 4796 гривень 85 копійок, яка складається з: УБПТ в сумі 4335,71 грн., надання послуг з водопостачання в сумі 80,14 грн., вивезення сміття в сумі 381,00 грн. Як вбачається, з урахуванням вказаної наявної у відповідача заборгованості, КП «ЖКС «Вузівський» відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] , за наслідком розгляду якої 11.07.2019 року Київським районним судом міста Одеси видано судовий наказ №520/14922/19 про стягнення з [PERSON] на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 2914 гривень 21 копійка. За зверненням відповідачки, Київським районним судом міста Одеси 05.08.2019 року було скасовано вищевказаний судовий наказ №520/14922/19, про що постановлено відповідну ухвалу суду. Так, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Такий обов`язок власника встановлений і ст.360 ЦК України, згідно з якою співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у втратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином судом встановлено, що між [PERSON] як споживачем, враховуючи наявність у її власності квартири у багатоквартирному будинку в якій вона проживає та КП ЖКС Вузівських як замовником житлово-комунальних послуг по збиранню та вивезенню побутових відходів (сміття) мешканців будинку та виконавцем/замовником робіт з утримання будинку, в якому розташована квартира відповідачки, виникли правовідносини по наданню та оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідачем не надано до суду належних доказів на підтвердження надання позивачем послуг в неналежній якості. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявна заборгованість відповідачки по сплаті за надані житлово-комунальні послуги з 01.01.2008 року по 31.12.2019 року в сумі 4796,85 грн. Щодо клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог слід зазначити наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 48 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16(пункт 138)). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України). Позивач з цим позовом звернувся до суду 18.05.2021 року та заявляє вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.01.2008 року по 31.12.2019 року. З боку відповідачки зазначено про порушення строку позовної давності заявлених вимог. При розгляді даного питання судом враховується позиція Великої палати Верховного Суду викладена у постанові від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17 про те, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною; Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Про розгляді даного питання Велика Палата Верховного Суду відійшла від правової позиції викладеної раніше у постановах Верховного Суду. Таким чином факт звернення із відповідними заявами не перериває строку позовної давності визначеної законодавцем у три роки а тому до позовних вимог які стосуються строком з січня 2008 року до травня 2018 року ( більш ніж три роки до подання відповідної позовної заяви) судом застосовуються приписи ст. 267 ЦПК і відмовляє у задоволенні зазначених позовних вимог. При встановленні розміру заборгованості, яка підлягає стягненню судом, з урахуванням розрахунку помісячної заборгованості наданого позивачем, від загальної суми заборгованості у розмірі 4796,85 грн. відраховується сума заборгованості у розмірі 1346,69 грн., яка стосується строку з січня 2008 року до травня 2018 року, а тому розмір заборгованості який підлягає стягненню з [PERSON] на користь КП ЖКС Вузівський визначається у розмірі 3450,16 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку з загальної суми сплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору у розмірі 2270 гривень суд вважає що пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягає у відшкодування сплаченого судового збору - 1632,58 грн. При вищевикладених обставинах та

Outcome: partial