Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. 26.02.2008 року шлюб між сторонами було розірвано. В позові позивач вказує, що станом на день подачі позову син [PERSON] досяг повноліття та на даний час навчається на ІІІ курсі денного відділення Відокремленого структурного підрозділу Агротехнічного коледжу Уманського національного університету садівництва на платній основі, вартість навчання становить 5000, 00 грн. на рік, у зв'язку з чим він немає можливості працевлаштуватися та потребує матеріальної допомоги. Також позивач зазначила, що до повноліття сина згідно постанови Уманського міськрайонного суду від 02.04.2001 року з відповідача стягувалися аліменти. Крім того, позивач вказала, що окрім необхідності утримувати сина, вона з відповідачем зобов'язані здійснювати оплату за його навчання, згідно умов контракту, в розмірі 5000,00 грн., що із розрахунку на 12 місяців становить 416,00 грн. Самостійно оплачувати повну вартість навчання сина позивач не взмозі. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини його доходу до закінчення навчання, додаткові витрати на оплату половини вартості навчання у розмірі 208,00 грн. щомісячно та стягнути з відповідача витрати за правову допомогу у розмірі 400,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пославшись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши суду, що він добровільно надає кошти на утримання сина, але не заперечує проти стягнення з нього аліментів. В задоволенні позовних вимог в частині щодо стягнення додаткових витрат та витрат за правову допомогу просив відмовити. Також відповідач вказав, що він є працевлаштованим та працює водієм в ТОВ «Агровіт», що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 1 в смт. Бабанка Уманського району. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 26.02.2008 року, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] - в даний час студент ІІІ курсу денного відділення Відокремленого структурного підрозділу Агротехнічного коледжу Уманського національного університету садівництва (довідка № 46 від 28.09.2015 - а.с.9). Термін навчання до 27.06.2016 року. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Позивач вказує на те, що у зв'язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей, що продовжують навчання (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу щомісячно до закінчення ним навчання. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат за навчання сина у розмірі 208,00 грн. щомісячно, без зазначення кінцевого терміну, необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Оплата навчання дитини у звичайному навчальному закладі після закінчення школи не може розцінюватись як додаткові витрати, викликані особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України. Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати з платника аліментів. За змістом ст.185 СК України такі витрати є додатковими, понад витрати, понесені у звичайному житті та викликані виключними обставинами. Навчання в учбовому закладі, само по собі, не є додатковими витратами, які викликані виключними обставинами, а тому стягнення таких витрат додатково до встановленого розміру аліментів є безпідставним. Крім того, згідно положень Глави 16 СК України, якою врегульовано питання щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, зокрема, згідно ст. 201 СК України, дія ст. 185 цього Кодексу не поширюється на відносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, в тому числі, щодо стягнення додаткових витрат на дитину, яка досягла повноліття. Разом з тим, вимога [PERSON] про стягнення з відповідача витрат за правову допомогу до задоволення також не підлягає, з огляду на наступне. На підставі ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Так, позивач [PERSON] надала суду довідку про сплату коштів за надання юридичної допомоги (проведення консультацій, підготовку документів, складання позовної заяви), проте, суду не надано відповідної квитанції, угоди про надання правової допомоги, відповідного розрахунку та доказів про тривалість часу виконання робіт з надання правової допомоги. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", який вступив в дію з 01 січня 2012 року взагалі не передбачено відшкодування витрат на написання позовних заяв, тобто за складання відповідних процесуальних документів.

Outcome: partial