Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову з їх індексацією відповідно до вимог законодавства і до досягнення ними повноліття, а також просить стягнути з відповідача аліменти на її користь, яка проживає з дітьми, які не можуть обходитися без постійного стороннього догляду, у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років починаючи з дня подачі даного позову. В обґрунтування позову вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.10.2012 року по даний час, від шлюбу мають чотирьох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення сімейних стосунків діти проживають разом з позивачкою, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дітьми до трьох років, тому позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та дітей належним чином. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча працює не офіційно На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей та аліменти на її користь до досягнення дітьми трьох років. Ухвалою від 01.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження. 07.12.2021 року від адвоката Лисицького В.В, який діє в інтересах відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Зазначає, що відповідач ніде не працює, немає стабільних доходів та мешкає зі своїми батьками-пенсіонерами, а тому не може надавати матеріальну допомогу. Також вказав, що перебуваючи у скрутному матеріальному становищі відповідач находить можливість та оплачує навчання старшої дитини. Наголосив, шо позивачка матеріально забезпечена набагато краще за відповідача, оскільки працює у Житомирській центральній районній лікарні, хоча наразі перебуває в частково оплачуваній декретній відпустці, отримує виплати на двох молодших дітей, при народженні двійні отримала грошові кошти, має додаткові виплати як багатодітна матір, пільги в оплаті комунальних послуг (а.с.38). У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її користь на утримання дітей, просила їх задовольнити. Від заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на її користь відмовилась. Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог, оскільки він на даний час не працює і не має можливості сплачувати аліменти. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог та вказав, що відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не має можливості сплачувати аліменти. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2012 року по даний час, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.14). У період шлюбу у сторін по справі народилося четверо дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.7,8,9,10). На даний час діти проживають разом із матір`ю та знаходяться на її фактичному утриманні. Позивачка на даний час не працює, доходу не має, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до трьох років. Як встановлено судом, відповідач на даний час не працює, доходу не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вимоги чинного законодавства, а також ту обставину, що матеріальну допомогу відповідач не надає в обсязі, необхідному для розвитку дітей, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. З урахуванням вимог чинного законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що діти перебувають на утриманні своєї матері, яка на даний час не працює та знаходиться у декретній відпустці по догляду за дітьми до трьох років, а також матеріальний стан батька дитини, який не працює офіційно, однак є працездатною особою, має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Отже, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, та доходить висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1309, 00 грн. щомісячно, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1050, 00 грн. щомісячно, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей. Такий розмір аліментів є мінімально гарантованим. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача утримання на її користь як дружини, з якою проживають діти до трирічного віку, у розмірі 1000 грн., суд не приймає усну заяву позивача про відмову, оскільки така заява не відповідає встановленій формі. Однак суд не знаходить підстав для задоволення такої вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ст. 84 ч. 2 та ч.4 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Проте, зважаючи на недоведеність фінансової можливості відповідача сплачувати такі аліменти, зважаючи на розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповіадча, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Аналогічний правовий висновок викладений в Постанові ВСУ від 05.11.2018 року в справі № 522/16526/16ц. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: partial