Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить вселити її - [PERSON], у квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування зазначеною квартирою, виділивши їй в користування кімнату житловою площею 7,2 кв.м та зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні виділеною кімнатою і підсобними приміщеннями в квартирі, мотивуючи тим, що їй та відповідачам по справі на праві спільної часткової власності належить вказана спірна квартира. Вона має право на 1/3 її частини. Відповідач [PERSON] проживає у даній квартирі і після смерті її сина - [PERSON] поміняла замки від вхідних дверей, від яких у неї не має ключів, і не пускає її в квартиру, чим створює перешкоди у користуванні нею. Добровільно вони спір вирішити не можуть, тому вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні сторона позивача свої позовні вимоги підтримала. Сторона відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила. Відповідач [PERSON] погоджується, щоб позивач проживала разом з нею у більшій кімнаті площею12,8 кв.м, тому що окрема кімната потрібна її сестрі - [PERSON], яка є інвалідом з дитинства, визнана недієздатною і потребує стороннього догляду. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 21 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як стверджує позивач та що підтвердили і свідки: [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, відповідачкою [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні спільною квартирою, що проявилися у заміні замка від вхідних дверей квартири та не допусканні її в квартиру. Факт заміни замка та факт не надання ключа від квартири підтвердила і позивач, однак пояснила, що причина була в його псуванні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] передала ключ від квартири позивачеві. Однак, сторона позивача вважає, що це не є доказом того, що позивач безперешкодно вселиться до квартири. Зважаючи, що між сторонами існують неприязні відносини, відповідач [PERSON] не передала добровільно позивачеві ключ від квартири до судового розгляду справи, суд приходить до переконання, що вимогу позивача в частині в вселення її у спірну квартиру слід визнати обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Крім того, досягти згоди щодо порядку користування квартирою сторони не можуть. У зв'язку з чим позивач просить виділити їй в користування кімнату площею 7,2 кв.м.. За ст.ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.ст. 355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В п. 6 постанови від 4 жовтня 1991 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями квартири. Зі змісту зазначених положень слідує, що порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі. В судовому засіданні встановлено, що сторони явяються співвласниками квартири [ADDRESS], і яку вони успадкували після смерті [PERSON], який помер [INFO], в рівних частинах. Тобто вони є співвласниками зазначеної квартири і частка кожного з них становить по 1/3 частині. Спірна квартира складається з двох відособлених жилих кімнат та службових приміщень, загальною площею 34,9 кв.м.. Жила площа становить 20,0 кв.м, із них: кімната площею 12,8 кв.м.; кімната - 7,2 кв.м.. Кухня - 5,2 кв.м.; ванна кімната - 2,7 кв.м., коридор - 6,4 кв.м.; балкон - 0,6 кв.м. (а.с.9). Вказані обставини підтверджуються копіями: свідоцтв про право на спадщину за законом серії НАА 477337 від 14.07.2014 року та серії НАЕ 898613 від 19.11.2014 року по спадковій справі 5/2014, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24188290 від 14.07.2014 року, технічного паспорту на спірну квартиру. У даному випадку, виходячи із жилої площі спірної квартири в 20,0 кв.м., на кожного із співвласників, в тому числі і на позивача припадає по 6,6 кв.м.. Враховуючи, що одна із співвласників - [PERSON] є інвалідом з дитинства, другої групи інвалідності, визнана рішенням Овруцького районного суду від 30.07.2014 року по справі №286/2570/14-ц недієздатною (а.с.15), відповідач [PERSON] має на утриманні малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.16), суд приходить до висновку, що встановлення порядку користування квартирою за варіантом запропонованим позивачем призведе до порушення прав як співвласників спірної квартири інших співвласників цієї квартири, оскільки приміщення, яке просить виділити їй позивач за розміром не відповідає часткам цих осіб у квартирі, а саме перевищує на 0,6 кв.м., та призведе до проживання в одній кімнаті чотирьох осіб: недієздатної [PERSON] з опікуном - [PERSON] та [PERSON] з малолітньою [PERSON]. Твердження сторони позивача, що відповідач [PERSON] з опікуном мають для проживання окрему квартиру, суд не може покласти в основу рішення по справі, так як позивач теж має для проживання [ADDRESS], що підтверджується довідками виконавчого комітету Піщаницької сільської ради (а.с.17-18). Таким чином, запропонований варіант встановлення порядку користування спірною квартирою не може бути обраний, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Позовна вимога про зобов'язання відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні виділеною кімнатою і підсобними приміщеннями в квартирі не підлягає задоволенню, оскільки окрему кімнату позивачеві не виділено, а та обставина, що відповідачі будуть чинити перешкоди після вселення позивача в квартиру є припущенням, яке не підтверджено належними і допустимими доказами. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial