Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки та сина за період з вересня 2016 року по 15 червня 2020 року включно в сумі 40912,70 гр., а також пеню за час прострочення сплати аліментів за цей період в розмірі 186361,12 грн. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року стягнуто із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 27.09.2016 року і до досягнення донькою [PERSON] повноліття. 15.08.2018 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова було виправлено описку в резолютивній частині рішення та викладено другий абзац резолютивної частини наступним чином: "Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.09.2016р. і до досягнення [PERSON] та [PERSON] повнолітнього віку". На підставі даного рішення та ухвали судом видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів. Вказаний виконавчий лист пред`явлений до виконання у Пустомитівський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Всупереч цьому відповідач з вересня 2016 року сплачує аліменти на утримання дітей не у повному розмірі, у зв`язку із чим станом на 15 червня 2020 року у нього виникла заборгованість у розмірі 40912,70 грн, яку просить стягнути із відповідача. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України просить стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочки сплати аліментів починаючи із вересня 2016 року та по 15.06.2020 року, що становить 186361,12 грн. Враховуючи наведене, просить суд позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених у такому, додатково пояснила, що відповідач з вересня 2016 року сплачує аліменти на утримання дітей лише частково, чому станом на 15.06.2020 р. у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 40912,7 грн, яку вона просить стягнути на свою користь, а також просить стягнути із відповідача на її користь пеню у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочки сплати аліментів від дня прострочення сплати аліментів по 15.06.2020 р, що становить 186361,12 грн. Додатково пояснила, що між нею та відповідачем спору з приводу розміру боргу по аліментних зобов`язаннях за спірний період немає, сума розрахована вірно, однак відповідач її не погашає. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзиву не подав, у зв`язку з чим у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 СК України до змін від 17.05.2017 р, які набрала чинності 08.07.2017 р, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України в редакції від 17.05.2017 р, які набрала чинності 08.07.2017 р, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 10,11/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львові від 21.12.2016 року та ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.08.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2016 року до досягнення дітьми повноліття /а.с. 5-6, 7/. Позивач звернулась до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про примусове виконання виконавчого листа №462/5148/16-ц, виданого 10.09.2018 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.09.2016 р і до досягнення [PERSON] та [PERSON] повнолітнього віку /а.с. 12/. Судом також встановлено, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду та сплачує визначені судом аліменти лише частково. Так, згідно з розрахунком заборгованості, наданим державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Онищак А.М., у період з вересня 2016 року по 15 червня 2020 року борг [PERSON] становить 40912,70 грн. Зокрема, боржник з вересня 2016 року по грудень 2016 року, з жовтня 2018 року по серпень 2019 та з березня 2020 року по червень 2020 року сплачував аліменти на утримання дітей лише частково /а.с. 13-14/. Даний розрахунок заборгованості по аліментах був скерований відповідачу і ним не оскаржений /а.с. 15/. Таким чином, оскільки відповідач безпідставно не сплачує на користь позивачки аліменти на дітей у повному розмірі та в період з вересня 2016 року по 15 червня 2020 року у нього утворилась заборгованість із сплати таких у розмірі 40912,70 грн, то позивач має право на стягнення із нього неустойки (пені) у зв`язку із цим. При цьому суд зазначає, що оскільки у статті 196 СК України в редакції до змін від 17.05.2017 р, які набрали чинності 08.07.2017 р, не встановлено будь-яких обмежень розміру нарахування пені, то розмір пені за період до цієї дати повинен розраховуватись в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У період з 08.07.2017 р сума пені розраховується аналогічно, однак обмежується загальною сумою боргу. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, та у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16 провадження № 14-616цс18. Позиція щодо розрахунку пені наведена у постанові Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові №333/6020/16 від 03 квітня 2019 року зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Також, відповідно до вищевказаної постанови Верховного суду, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Суд приймає до уваги поданий позивачкою розрахунок пені, так як такий відповідає вимогам Сімейного кодексу України та позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №333/6020/16 від 03 квітня 2019 року. Розрахунок проведений за кожним місячним платежем за весь час затримки сплати, помножений на кількість днів прострочення та помножений на 1 %. Зазначені результати складені у загальну суму, що становить 186361,12 грн. Суд, перевіривши розрахунки, вважає їх арифметично правильними. При цьому суд зазначає, що у період з вересня 2016 р по 08.07.2017 р законодавством не встановлено будь-яких обмежень розміру нарахування пені і, при наявності у відповідача заборгованості із сплати аліментів за цей період у сумі 3752,17 грн., розмір пені становить 49778,13 грн. Однак із врахуванням матеріального стану відповідача, явної непропорційності розміру пені сумі невиконаних аліментних зобов`язань, суд, із врахуванням положень ч. 2 ст. 196 СК України в редакції, що діяла на час виникнення боргу, вважає за необхідне зменшити суму пені і стягнути із відповідача таку у розмірі 5000 грн, що буде справедливим по відношенню до обох сторін. У період з 08.07.2017 р діють положення ч. 1 ст. 196 СК України в редакції, яка містить обмеження максимальної суми пені розміром 100 відсотків заборгованості, а тому суд вважає за необхідне стягнути суму пені за період з 08.07.2020 р по 15.06.2020 р у розмірі основного боргу за цей період, що становить 37062,31 грн. Також, статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 р визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною 3, 6 статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. У ч. 8 ст. 71 вказаного Закону визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини 8 якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. З огляду на те, що позивачем не оспорюється розрахована виконавцем сума боргу, саме ж рішення Залізничного районного суду від 13 квітня 2009 року та визначена державним виконавцем заборгованість по сплаті аліментів за період з вересня 2016 р по 15 червня 2020 р, які мав сплачувати відповідач по цьому судовому рішенню, залишилась в силі і за таких обставин відсутня потреба у її повторному стягненні на підставі нового судового рішення, тому суд приходить до висновку, що підстав для стягнення такого боргу немає. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду, викладеної в постанові № 572/1762/15 від 25 квітня 2018 року. Із врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути із відповідача на користь позивача пеню за невиконання аліментних зобов`язань за період з вересня 2016 р по 15.06.2020 р у загальному розмірі 42062,31 грн. В решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial