Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернулися до суду з позовом в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» на свою користь матеріальні збитки в розмірі 82 000,00 грн., стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Є ідея» та товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. та стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Є ідея» та товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» понесені судові витрати при розгляді даного спору. Позовні вимоги мотивує тим, що 15 листопада 2018 року [PERSON] уклав з тур агентом ТОВ «Є ідея» який діє від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» договір № [NUMBER] про туристичне обслуговування. Відповідно до умов Договору про туристичне обслуговування турагент зобов`язався видати позивачу і членам його сім`ї, зазначеним в п.2.1 Договору комплекс туристичних послуг в період з 29 грудня 2018 року по 05 січня 2019 року, які включають: транспортне обслуговування літаком за маршрутом Київ-Барселона-Київ, трансфер (аеропорт-готель-аеропорт), уміщення в готелі COSMOS 3* (Ескальдес) для чотирьох осіб, харчування (сніданки) та медичне страхування. Товариство з обмеженою відповідальністю «Є Ідея» прийняв кошти в розмірі 82 000,00 грн. на оплату туристичних послуг, що підтверджується фіскальними чеками № 0001 від 15.11.2018 р. на 40 000,00 грн., та № 0002 від 15.11.2018 року на 42 000,00 грн. 15 грудня 2018 року дружина позивача отримала травму, що підтверджується довідкою № 45 комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Подільського району м. Києва. 17 грудня 2018 року позивач подав заяву відповідачу з проханням повернути сплачені кошти за туристичні послуги в розмірі 82 000,00 грн. у зв`язку з в відмовою від туристичних послуг через травмування дружини. 19 грудня 2018 року позивач вручив відповідачу вимогу про розірвання договору та повернення коштів в розмірі 82 000 тис.грн. в свою чергу відповідач відмовив у задоволені вимоги про повернення коштів. Враховуючи, що майнової шкоди позивачу було заподіяно внаслідок неправомірних дій відповідача, останній звернулись до суду із вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Пізніше в судовому засіданні представником позивача була подана заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просила стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 82 000,00 грн, стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Є ідея» та товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. та стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Є ідея» та товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» понесені судові витрати при розгляді даного спору в розмірі 17 741, 00 грн. Ухвалою від 19 лютого 2019 року по справі відкрито провадження. 19 березня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія» Анекс Тур», згідно якого останній заперечував проти позовних вимог у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідачем було здійснено усі необхідні дії задля якісного рівня надання послуг. 03 липня 2019 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія» Анекс Тур» надійшла відповідь на заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив відмовити в повному обсязі з огляду на те, що сама лише , наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, а щодо розміру моральної шкоди відповідно до ч.3 ст.23 ЦПК України визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Також в судовому засіданні 10 вересня 2019 року представником позивача, було подано заяву про відшкодування судових витрат. Дана заява обґрунтована тим, що з метою захисту прав та інтересів у судовому та позасудовому порядку, 02 січня 2019 року позивач [PERSON] уклав з Адвокатським об`єднанням «Лелюх і Дроботенко » договір про надання правової допомоги. При розгляді даної справи позивач поніс судові витрати, які складаються з судового збору - 2 741, 00 грн., консультації клієнта, узгодження правової позиції - 1 000 грн., підготовки позовної заяви та подачі її до суду - 4 000 грн., підготовка заяви про уточнення позовних вимог та подачі її до суду - 4 000 грн., підготовка адвокатського запиту та подання його до авіаперевізника, отримання відповіді - 2 000 грн., участь у судових засіданнях представника - 4 000 грн. Загальна сума судових витрат, які поніс [PERSON] при розгляді надої справи становить - 17 741, 00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія» Анекс Тур» у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Є Ідея» в судове з`явився не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія» Анекс Тур», дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 15 листопада 2018 року [PERSON] уклав з турагентом ТОВ «Є ідея» який діє від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» договір № [NUMBER] про туристичне обслуговування. Відповідно до умов Договору про туристичне обслуговування турагент зобов`язався видати позивачу і членам його сім`ї, зазначеним в п.2.1 Договору комплекс туристичних послуг в період з 29.12.2018 року по 05.01.2019 року, які включають: транспортне обслуговування літаком за маршрутом Київ-Барселона-Київ, трансфер (аеропорт-готель-аеропорт), уміщення в готелі COSMOS 3* ( [ADDRESS] ) для чотирьох осіб, харчування (сніданки) та медичне страхування. Товариство з обмеженою відповідальністю «Є Ідея» прийняв кошти в розмірі 82 000,00 грн. на оплату туристичних послуг, що підтверджується фіскальними чеками № 0001 від 15.11.2018 р. на 40 000,00 грн., та № 0002 від 15.11.2018 року на 42 000,00 грн. Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з позовної заяви відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Є Ідея» прийняв від позивача кошти в розмірі 82 000,00 грн. на оплату туристичних послуг, що підтверджується фіскальними чеками № 0001 від 15.11.2018 року на 40 000,00 грн., та № 0002 від 15.11.2018 року на 42 000,00 грн. Статтею 5 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичні оператори- юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти-юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» визначено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується його оплатити. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування перед туристом несе туроператор. Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також Законом України «Про туризм». Агентські відносини регулюються гл. 31 ГК України, відповідно до ст. 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. 15 грудня 2019 року дружини Позивача [PERSON] отримала травму, що підтверджується довідкою № 45 комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Подільського району м. Києва. 17 грудня 2018 року. позивач подав заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Є Ідея» з проханням повернути сплачені кошти за туристичні послуги в розмірі 82 000,00 грн. у зв`язку з відмовою від туристичних послуг через травмування дружини [PERSON] , яка зазначена в Договорі № 15112018. В ст. 20 Закону України «Про туризм» зазначено, що турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Відповідно до п.4.2.2 договору № 15112018 турист має право відмовитися від замовленого турпродукту, при цьому сплативши турагенту реально понесені останнім витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за даним договором. При цьому заява про відмову від туристичних послуг в письмовій формі приймається турагентом до виконання з дня отримання такої заяви. Пунктом 6 договору № 15112018 передбачена відповідальність за відмову туриста від туристичних послуг, але не зазначені а ні суми, а ні відсотки штрафних санкцій. Разом з тим, з листів, надісланих на електронну адресу дружини Позивача вбачається, що туроператор ТОВ «Анекс Тур» збирається застосувати штраф у розмірі 100 %, що протирічить умовам договору № 15112018 та Закону України «Про туризм», оскільки розмір штрафних санкцій має бути узгоджений сторонами даного Договору. Пунктом 10.2 Договору передбачено, що турист вправі відмовитись від виконання Договору до початку туристичної подорожі за умови сплати турагенту фактичних витрат в повному обсязі за послуги, які були надані до отримання повідомлення про відмову, а також сплати штрафних санкцій у відповідності до п.6.1. Договору. Однак, п.6.1 Договору № 15112018 штрафні санкції не передбачені, а тому і не можуть бути застосовані. 19 грудня 2018 року позивач вручив Товариству з обмеженою відповідальністю «Є Ідея» вимогу про розірвання Договору № 15112018 та повернення коштів в розмірі 82 000,00 грн., оскільки відмова від туристичних послуг пов`язана з травмуванням дружини [PERSON] є об`єктивною. Товариство з обмеженою відповідальністю «Є Ідея» відмовило у задоволенні вимоги про повернення коштів, надавши відповідь за № 27 від 27 грудня 2018 року та пояснив, що туроператор Товариство з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» застосує 100 % штраф у високий сезон, але будуть докладені максимальні зусилля для мінімізації штрафних санкцій. Разом з тим, про штраф у розмірі 100 % та про високий сезон у Договорі № 15112017 не згадується, а зазначено лише про сплату турагенту фактичних витрат в повному обсязі за послуги, які були надані до отримання повідомлення про відмову. З умов Договору № 15112018 випливає, що турагент надає туристичні послуги, а кошти за дані послуги в повному обсязі перераховує туроператору, про що зазначено у відповіді № 27 від 27 грудня 2018 року. Також у відповіді зазначено, що остаточні витрати, штрафи тощо по цьому Договору будуть відомі після закінчення дати туру 05.01.2019 року. Але, а ні турагент, а ні туроператор не надали інформацію про фактичні витрати за послуги, які були надані позивачу до 17 грудня 2018 року і не зрозуміло чому ж туроператор Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» застосовує штраф у 100 % . Відповідно до ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Частиною першою статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 623 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником, він зобов`язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором. Розмір понесених позивачем збитків становить 82 000,00 грн. сплачених ним за надання туристичної послуги по Договору № 15112018, які йому до цього часу не повернені і які мають бути стягнені з туроператора. Відповідно до ч. 10 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Згідно п.п. 8, 9 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого змовнику завдано збитків. Вказані обставини не спростовані відповідачем, а тому вимоги в частині стягнення матеріального збитку підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Враховуючи, що в результаті неправомірної поведінки відповідачів щодо неповернення коштів та застосування до позивача 100 % неіснуючих штрафних санкцій за послуги, які не були надані відповідачами, позивач та його сім`я зазнали душевних страждань та хвилювань. Позивач та його сім`я позбавлені можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайні люди, які ведуть досить енергійний спосіб життя. До того ж, у зв`язку з травмуванням дружини позивача, виникли хвилювання за її здоров`я. Всі ці фактори негативного характеру, які існували упродовж тривалого часу, слід розцінювати саме, як докази заподіяння позивачеві моральних страждань, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача було надано докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, а відтак суд вважає за необхідне - стягнути судові витрати у розмірі - 17 741, 00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial