Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15.01.2014 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір консультаційного обслуговування відповідно до п.1.1 якого ФОП «Латко» приймає на себе зобовязання консультувати клієнта про варіанти житлових приміщень на ринку оренди, а клієнт прийняти зазначені послуги та сплатити їх вартість; згідно п. 4.1 вартість консультаційних послуг договору (оренда приміщень) складає 800 грн., які позивач сплатив на момент підписання договору, що підтверджується квитанцією № 40ББ-2. Також цього ж дня було укладено договір консультаційного обслуговування між ФОП «Латко» та позивачем, відповідно до п.1.1 якого ФОП «Латко» зобовязалось надавати інформацію про вакантні місця на ринку працевлаштування. Позивач вважає, що з боку ФОП «Латко» умови договору не виконано, у звязку ненаданням консультативних послуг, чим порушено п. 3.1. договорів (оренда приміщень та працевлаштування), на його телефонні дзвінки ФОП «Латко» не відповідає, за місцем надання послуг за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калініна, 23 працює особа, яка посилається на зайнятість відповідача та на знаходження ФОП «Латко» за адресою: [ADDRESS]. У січні, лютому, вересні 2014 року позивач направляв до відповідача претензії з вимогою розірвання договорів у звязку з їх невиконанням та повернення 800 грн. сплачених за виконання умов договору. Однак відповідач не відреагував, продовжує ухилятись від виконання договорів і тому позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 800 грн. платіж внесений за виконання умов договору від 15.01.2014 року № 40ББ-2; 12\~411, 42 грн. інфляційні втрати; 2436 грн. упущена вигода; 122,05 грн. витрати на проїзд. Позивач у судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час слухання справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час розгляду справи повідомлялася. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог\~\~або заперечень. Як вбачається з копій договорів на консультаційне обслуговування від 15.01.2014 року № 40ББ-2, його сторонами є фізична особа підприємець [PERSON] Лукінічна (виконавець) та [PERSON] (клієнт); а предметом - обовязок виконавця протягом строку дії договору, тобто до 15.03.2014 року надавати клієнту послугу з інформування про поточний стан справ на ринку праці у обсягах та на умовах, передбачених цим договором, а також отримувати інформацію про варіанти житла на ринку оренди до факту вселення на протязі всього строку дії договору та обовязок клієнта прийняти цю послугу та сплатити виконавцю за неї 800 грн. (а.с.7-8). Згідно з копією квитанції № 40ББ-2від 15.01.2014 року ФОП [PERSON] отримала 800 грн.(а.с.11). Доказів виконання зобов'язання відповідач суду не надав. Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців підтверджується, що з 06.03.2013 року [PERSON] Лукінічна була зареєстрована фізичною особою підприємцем з основним видом діяльності: Код КВЕД 63.99 надання інших інформаційних послуг, та з 07.03.2014р. здійснювала свою підприємницьку діяльність (а.с.6). Згідно копії листа-претензії датованої 28.02.2014 року [PERSON] вимагав розірвання договору консультаційного обслуговування та повернення сплачених коштів (а.с.9). Таким чином, аналізуючи усі надані докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом; внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється (ст.615 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання одними з можливих правових наслідків, встановлених договором або законом, є розірвання договору та сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позивач довів обґрунтованість та законність своїх вимог в частині стягнення суми платежу, внесеного за виконання умов договору від 15.01.2014 року за № 40ББ-2 у розмірі 800 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на яку посилався позивач у позові, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за період з 15.03.2014 року по 15.01.2015 року індексація склала 12\~411, 42 грн. із розрахунку 1218 грн. (101,9/100) * 10 місяців). Суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України сума платежу, внесеного на виконання договору, а саме 800 грн. підлягають індексації. За даними Державної служби статистики України в зазначений період базовий індекс споживчих цін склав: з березня 2014 року по січень 2015 року (102,2 * 103, 3, * 103,8, * 101,0* 100,4 * 100,8 * 102,9 * 102, 4 * 101,9 * 103,0 * 103,1). Інфляційні витрати із суми грошового зобовязання становлять: 800 грн.* (102,2 * 103, 3, * 103,8, * 101,0* 100,4 * 100,8 * 102,9 * 102, 4 * 101,9 * 103,0 * 103,1) : 100 800 грн. = 221 грн. Таким чином, індекс інфляції, який підлягає стягненню з відповідача складає 221 грн., а не 12\~411, 42 грн., тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Що стосується позову в частині стягнення упущеної вигоди, суд вважає, що вимоги задоволенню не підлягають за недоведеністю, оскільки договором передбачалося консультативне обслуговування про варіанти житлових приміщень на ринку оренди та інформації про вакантні місця на ринку праці, а не укладення договору оренди або трудового договору з певними умовами. Також суд вважає, що позов в частині стягнення коштів за проїзд, задоволенню не підлягає, оскільки ці витрати на проїзд позивач поніс 15.02.2015 року при поїздці до м. Дніпропетровськ з метою укладання договору, а не у звязку з його неналежним виконанням. Також згідно зі ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial