Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява [PERSON] за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначено, що вона мешкає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В травні 2021 року до сина приїхав погостити колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , та весь цей час мешкає за вищевказаною адресою. Шлюб між ними було розірвано у грудні 2019 року. На фоні постійних суперечок між ними почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] стала занадто агресивною, він почав ображати її нецензурними словами, словесно погрожував побиттям. У серпні 2021 року з вищевказаних обставин вона звернулася до поліції та 27 серпня 2021 року працівниками поліції був складений терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , але 01 вересня 2021 року ним було порушено вимоги вказаного припису. Також [PERSON] в травні 2020 року був притягнутий Слов`янським міськрайонним судом Донецької області до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України до 150 годин громадських робіт. Крім того, агресивна поведінка [PERSON] почала турбувати сусідів. [PERSON] вчиняє домашнє насилля щодо неї протягом тривалого часу, не вважає на заходи вжиті поліцією та судом, після кожного рішення і надалі погрожує фізичною розправою. Вказує, що вона боїться не тільки за своє життя, але й за життя сина. Аби забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від чергового вчинення домашнього насильства щодо неї вважає за необхідне застосувати до [PERSON] обмежувальний припис строком на 6 місяців у вигляді: заборонити перебування [PERSON] в її місці проживання (перебування), за адресою: [ADDRESS] ; \~ \~ \~ \~заборонити наближення на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь - який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з постраждалою [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала в повному обсязі та просили її задовольнити, посилались на факти викладені в заяві. Крім того, заявниця пояснила суду, що крім переліченого в заяві [PERSON] постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, буянить, кричить, проривається до будинку. Вона зверталася в поліцію, після чого [PERSON] висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, перебувати у будинку з ним неможливо, оскільки останній курить у будинку. Також зазначила, що він є хворим на алкоголізм, фізичне насилля не застосовував, але намагався, психологічне насилля застосовує постійно, висловлює погрози, що зламає їй ноги, до дитини насилля не застосовує. Вона перебуває у стані постійного стресу та переживань за своє життя. Заінтересована особа [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи на офіційному сайті суду та шляхом особистого отримання повістки про виклик до суду до судового засідання не з`явився, відомостей про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до п. 11 ст. 128 ЦПК України, заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином суд приходить до висновку, що заінтересована особа [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до положень глави\~13\~Розділу\~IV ЦПК України\~справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п.1 ч.1\~ст.350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1\~ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2\~ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Законом\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків (родичів) у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавалася дитина, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом установлено, що заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та 24 грудня 2019 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 7). \~ \~ \~ \~У сторін є спільна дитини [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 серпня 2015 року (а.с.6). \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 275600534 від 20 вересня 2021 року, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 26 травня 2020 року належить будинок [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 177509 від 27 серпня 2021 року, відносно [PERSON] працівниками ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області було винесено терміновий заборонний припис, а саме заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] строком на 10 діб з 17:20 год. 27 серпня 2021 року та діє до 17:20 год 05 вересня 2021 року (а.с.9). Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 177508 від 14 вересня 2021 року, відносно [PERSON] працівниками ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області було винесено терміновий заборонний припис, а саме заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] строком на 10 діб з 15:00 год. 14 вересня 2021 року та діє до 15:00 год 24 вересня 2021 року. Як вбачається з вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року [PERSON] було засуджено до 150 годин громадських робіт, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке полягало у наступному: [PERSON] , незважаючи на те, що за вчинення вказаних дій його неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності, продовжував свої умисні систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства стосовно [PERSON] 16.03.2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, [PERSON] , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, умисно, грубо виражався на адресу [PERSON] нецензурною лайкою, ображав її, погрожував фізичною розправою на протязі тривалого часу, а також застосував фізичне насильство, чим принижував її гідність та спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку, що вчинило психологічні страждання [PERSON] . В результаті вчинення [PERSON] вказаних умисних, систематичних дій, спрямованих на вчинення психологічного та фізичного насильства, відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 2440-2441 від 26.03.2020 року, з урахуванням індивідуально-психологічний особливостей особистості [PERSON] вказана ситуація є для останньої суттєво психотравмуючою (стресогенною), що безпосередньо викликає психічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні психічні страждання, які існують тривалий час. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Для визнання факту домашнього насильства слід звернутися до його ознак: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Як видно з показань [PERSON] , даних нею в судовому засіданні, та наданих нею письмових доказів, [PERSON] схильний до зловживання спірних напоїв, має залежність від алкоголю, внаслідок чого не працює, веде асоціальний спосіб життя, спілкування у побуті з іншими особами обмежується вживанням спиртних напоїв. Наведені обставини, встановлені під час розгляду справи, є достатніми для того, щоб дійти висновку про те, що залежність від алкоголю є тим фактором, який може у будь-який момент вплинути на поведінку [PERSON] , внаслідок якої останній, маючи значну перевагу у фізичній силі, перестає контролювати свої дії та починає висловлювати погрози на адресу колишньої дружини, чим створює нестерпні умови для спільного проживання. З огляду на викладене, суд розцінює поведінку [PERSON] по відношенню до колишньої дружини, саме як таку, що має всі ознаки домашнього насильства. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб Згідно з частиною третьою\~статті 26 Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків (родичів) у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Отже, наявними матеріалами справи підтверджується факт вчинення [PERSON] психологічного насильства відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , що свідчить про наявність ризику повторного вчинення домашнього насильства. За таких обставин вимоги заявниці про видачу обмежувального припису щодо обмеження прав кривдника і покладення на нього обов`язків є обґрунтованими. Водночас при визначенні заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному\~законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: - втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право власності передбачена\~законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; - втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий, і навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному\~Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, суд має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи врахувати, чи ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених п.п. 1, 4, 5, 6 ч. 2\~ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Суд зазначає, що встановлення припису не обмежує прав заінтересованої особи, як батька їх дитини, оскільки вказані питання можуть бути вирішені належним чином шляхом звернення до відповідних органів. Відповідно до ч.ч. 4,5 \~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.\~За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. З урахуванням обставин справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обмежувальний припис слід видати на строк 3 місяці. Саме такий строк має спонукати [PERSON] до переоцінки життєвих цінностей, має змусити стати на шлях виправлення, стане поштовхом до позитивних змін особистості та поліпшення стосунків з [PERSON] та їх спільним сином. Водночас, суд звертає увагу, що за відсутності змін у поведінці [PERSON] обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням. Такий захід тимчасового обмеження прав є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшому розвитку конфлікту, захисту здоров`я та моралі постраждалої. За змістом ч. 1\~ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. В силу ч.3\~ст.350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. Згідно з ч.4\~ст.350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial