Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі - ТДВ «СТДВ «Глобус»), в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вартість робіт на відновлення роботи лінії електропередач в сумі 3 256,76 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 04.07.2016 року сталася ДТП за участю [PERSON], який, керуючи автомобілем «ЗАЗ - DAEWOO», який належить [PERSON], здійснив пошкодження опори № 2 повітряної лінії електропередач 0,4 кВ від КТП № 7. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ПАТ «ЕК» «Житомиробленерго» в особі Радомишльського РЕМ була спричинена майнова шкода, вартість відновлювальних робіт складає 3 756,76 грн., з яких [PERSON] сплатив 500,00 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди. На день подачі позову решта завданої шкоди відповідачами не відшкодована, що і стало підставою для звернення позивача до суду. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні сам факт завдання шкоди позивачеві внаслідок ДТП визнав, а проти заявлених вимог заперечив та, посилаючись на Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пояснив, що сума завданої шкоди підлягає стягненню із відповідача ТДВ «СТДВ «Глобус», так як 08.06.2016 року між [PERSON] та страховиком ТДВ СТДВ «Глобус»укладено договiр про страхування цивільно-правової вiдповiдальностi забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER], а отже відповідальність за заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки наземним транспортним засобом, згідно вказаного закону, має нести страхова компанія з якою укладено вiдповiдний договiр. Представник відповідача зазначив, що його довіритель своєчасно повідомив страховика про страхову подію, однак, останній свого представника для огляду пошкодженого майна не направив і про відмову позивачеві у виплаті страхового відшкодування за заподіяну шкоду ТДВ «СТДВ «Глобус» [PERSON] не повідомляв. Від відповідача - Страхової компанії «Глобус», на адресу суду надійшли заперечення проти заявлених позовних вимог, в яких зазначено, що у відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»позивач, як власник пошкодженого майна зобов'язаний був зберiгати пошкоджене майно у такому станi, в якому воно знаходилося пiсля дорожньо-транспортної пригоди, до тих пiр, доки його не огляне призначений страховиком представник, однак, позивачем було проведено ремонт електроопори на наступний день після ДТП, тому відсутні підстави для здійснення страхового вiдшкодування. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, а справу розглянути без участі його представника. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В судовому засіданні встановлено, що 08 червня 2016 року між [PERSON] та страховиком Страховою компанією «Глобус» укладено договiр та видано поліс № АЕ/9160384 обов'язкового страхування цивільно-правової вiдповiдальностi власників наземних транспортних засобів, забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER] (а.с.54,71). Матеріали справи свідчать, що 04.07.2016 року з вини [PERSON], який, керуючи в м. Радомишль Житомирської області автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON], здійснив пошкодження опори № 2 повітряної лінії електропередач 0,4 кВ від КТП № 7 (а.с.8,9,17). Дані обставини стверджуються, зокрема, постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.07.2016 року, яка набрала законної сили 30.07.2016 року, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнено від адміністративної відповідальності, у відповідності до положень примітки ст. 124 КУпАП, так як учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (а.с.55). На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «ЗАЗ - DAEWOO» державний номер [NUMBER] був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.54). Про настання страхового випадку страховика ТДВ «СТДВ «Глобус» [PERSON] було письмово повідомлено в установлений законом строк (а.с.72-73). Згідно кошторису на виконання будівельних робіт вартість робіт на відновлення пошкодженої лінії електропередач та встановлення опори складає 3756,76 грн., з яких [PERSON] сплатив 500,00 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди (а.с. 10-13). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в абз. 1 п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова), при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В п. 4 вказаної Постанови роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 6 Постанови особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). За змістом ст. 3 Закону № 1961-IV метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 ЗУ № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22, 31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно п.п. 33.1.4 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п.п. 34.2-34.3 Законy № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Пунктом 33.3 ст. 33 Закону № 1961-IV встановлено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Виняток звільнення осіб, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, від обов'язку збереження пошкодженого майна, передбачений абз. 2 п. 33.3 ст. 33 Закону № 1961-IV, згідно якого особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону № 1961-IV, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Частиною 1 статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. При розгляді справи судом на підставі належних та допустимих доказів достовірно встановлено, що власник автомобіля [NUMBER] [PERSON], вчасно повідомив страховика про настання страхового випадку,\~позивач також звернувся до представника страховика, надав всі\~необхідні документи, повідомив свої контактні данні, проте, працівники страховика у 10 денний термін не звернулися до нього з вимогою щодо огляду пошкодженого майна (бетонної опори електропередач), з метою з'ясування його місцезнаходження, тощо. Вказані дії у відповідності до п. 34.2 ст. 34 вищезазначеного Закону є обов'язком страховика, невиконання якого і стало причиною неможливості проведення огляду пошкодженої бетонної опори електропередач.\~\~ В судовому засіданні як представник позивача [PERSON], так і представник відповідача [PERSON] пояснили, що ними було повідомлено ТДВ «СТДВ «Глобус» про місце знаходження пошкодженої електроопори, яка до теперішнього часу зберігається на території Радомишльського РЕМ. Таким чином, суд приходить до висновку, що особою, яка має відшкодувати завдані в цьому випадку збитки, відповідно до положень закону, у межах, передбачених договором обовязкового страхування цивільної відповідальності, є саме ТДВ «СТДВ «Глобус». Посилання в письмових запереченнях представника ТДВ «СТДВ «Глобус» на те, що електроопору позивач відремонтував самостійно, не чекаючи поки його огляне призначений представник Страхової компанії «Глобус», а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що збиту опору було позивачем замінено, а не відремонтовано (а.с.10), та поясненнями представників сторін, що пошкоджена залізобетонна опора № 2 повітряної лінії електропередач знаходиться на території Радомишльського РЕМ. Проведення невідкладних робіт з відновлення лінії електропередач зумовлено необхідністю енергетичної безпеки - стану електроенергетики, який гарантує технічно та економічно безпечне задоволення поточних і перспективних потреб споживачів в енергії та охорону навколишнього природного середовища та забезпечення надійного (безперебійного) постачання споживачам електричної енергії. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зі змісту наведених в рішенні норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме про стягнення розміру заподіяної позивачеві внаслідок ДТП шкоди з ТДВ «СТДВ «Глобус». На підставі викладеного,

Outcome: partial