Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що звідповідачем вона перебувала у шлюбі з 25 квітня 2001 року, який між ними розірвано на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2019 року (справа № 343/1669/18). За час їх спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею. На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2018 року з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів, як зазначено в рішенні, проводити до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до цього рішення проводилось стягнення аліментів з відповідача на її користь на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн щомісячно. Стягнення аліментів проводилось до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. У зв`язку з досягненням сином [PERSON] [INFO] повноліття припинено стягнення аліментів на його утримання. Припинено також стягнення аліментів на утримання молодшої дочки [PERSON] , [INFO] , а також на її утримання, у зв`язку з досягненням дочкою трьохрічного віку. На даний час жодних коштів на утримання дочки відповідач не надає, тобто він належним чином не виконує свій батьківський обов`язок по утриманню дитини, в той час, коли він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Бажає, щоб відповідач сплачував аліменти постійно до досягнення дочкою повноліття та в розмірі відповідно до вимог закону. Відповідач має можливість покращити матеріальний стан їх дочки, він працездатний, має постійне місце роботи, працює електрогазозварником в НГВУ «Долинанафтогаз», має стабільну високу заробітну плату. Інших утриманців, крім їх дітей, у відповідача не має. Будь-яких стягнень з нього не проводиться. А тому він спроможний надавати матеріальну допомогу на дочку (аліменти) в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів). Від відповідача надійшов відзив (заперечення) на позов, в якому вінчастково заперечує проти позову та просить стягувати з нього 1/8 частку його заробітку щомісячно на утримання неповнілітньої дитини. Вінрозуміє свій обов`язок сплачувати аліменти на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів у розмірі 1/4 частки від його доходу є для нього непосильною, адже він ще сплачує аліменти на свого повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що навчається у вищому навчальному закладі. При стягненні з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу виходить, що він практично самостійно забезпечує дочку [PERSON] , [INFO] , прожитковим мінімумом, що суперечить обов`язку обох батьків утримувати свою дитину. Щодо перебування на утриманні позивача ще і повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , то він сплачує на нього аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісяця. Утримання повнолітніх дітей має місце лише за умови можливості надання такої допомоги та відсутності у повнолітньої дитини самостійного доходу, який перевищує дохід батьків. Крім цього, позивачкою не надано доказів про її особистий дохід, що унеможливлює побачити її реальний фінансовий стан. Просить суд взяти до уваги те, що при розірванні шлюбу з [PERSON] усе набуте ним майно та цінності за спільне життя було залишено на користь дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та жодних позовів щодо розподілу майна ним подано не було. При цьому він змушений витрачати значні кошти на оренду житла, сплату комунальних послуг та особисті потреби. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його повністю з підстав, викладених у ньому, а також стягнути з відповідача на її користь 800 гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого долучила квитанцію на вказану суму. Надала пояснення, аналогічні обгрунтуванню позову, та вказала, що працює асистентом вихователя у "Золотій рибці", де має невисоку зарплату. Проживає з дітьми у будинку, який їй подарували батьки. Серед витрат, які вона щомісячно несе на утримання неповнолітньої дочки, назвала 400 гривень за садочок, 300 гривень за англійську мову, а також витрати на харчування, одяг, медичне обстеження дитини. Крім цього, дівчинка хоче ходити на танці, однак дозволити собі вона цього не може. З червня 2020 року, після досягнення молодшою дитиною трьох років, припинилося стягнення аліментів зі [PERSON] . Добровільно відповідач коштів на утримання малолітньої дочки не надає, а ті аліменти, які він платить на сина, є недостатніми, оскільки витрати у зв`язку з його навчанням, є значно вищими, вказаних коштів не вистачає навіть на оплату за навчання. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зауважив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки з усіх видів його доходу, що буде становити приблизно 1700 грн щомісячно, враховуючи, що 1/6 частку від його доходів, а це приблизно 2700 грн, він вже сплачує за рішенням суду як аліменти на повнолітнього їх сина [PERSON] , який продовжує навчання. Підтримав поданий ним відзив на позов та зауважив, що він працює, має стабільну зарплату, однак аліменти стягуються без врахуванням податків, натомість йому, враховуючи всі відрахування з його заробітку, при стягненні 1/8 частки доходу на неповнолітню дитину, залишиться приблизно 6500 грн, що поставить його у скрутне становище. Адже за час спільного проживання з позивачкою він кошти від реалізації своєї частки у батьківському будинку, а також із заробіток, куди їздив, вкладав у будинок, де [PERSON] проживає з їх дітьми. На даний час він нерухомого майна немає, змушений винаймати житло, тому його матеріальне становище складне. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 29.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19 січня 2021 року відповідачем поданий відзив (заперечння) на позов. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2019 у справі №343/1669/18 шлюб між сторонами, зареєстрований Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області 25 квітня 2001 року, актовий запис № 57, розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с.6-7). Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29.12.2020 Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що зроблено відповідний запис №190 (а.с.8). В судовому засіданні встановлено, що за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.10.2018 у справі №343/1668/18 стягувались аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів було розпочато з 10 вересня 2018 року і проводилось до досягнення старшою дитиною повноліття. Також за вказаним рішенням стягувались аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. В даний час за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.07.2020 у справі №343/1021/20 зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення ним навчання в медичному коледжі ДВНЗ «Івано-Франківський національний медичний університет», але не довше ніж досягнення 23-річного віку. Таким чином, сторони підтвердили, що стягнення аліментів за рішенням суду на [PERSON] , [INFO] , з червня 2020 року припинено. Відтак, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні неповнолітнього дитини. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено в ч.ч. 2 та 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, в утриманні дочки участі не бере, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що зі [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а позов задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, а також те, що відповідач також сплачує аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходу на повнолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , свого нерухомого майна не має, змушений винаймати житло, при цьому має постійне місце роботи, стабільний заробіток, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 800 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію №13 від 17.12.2020 на вказану суму за надання адвокатських послуг адвокатом Оленин О.Ф., а саме: підготовку документів, складання та друкування позовної заяви (а.с.16). Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо стягнення з нього понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 800 гривень вказаних судових витрат. Також, беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК, ст. 141 ЦПК України, та

Outcome: partial