Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2015 року позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з відкритого акціонерного товариства «Слов'янський керамічний комбінат» на її користь заборгованість по заробітній платі станом на 15 квітня 2015р. у розмірі 992,57 грн., у відшкодування моральної шкоди 1000грн., в решті позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Стягнуто з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн. У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні з боржника компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати в сумі 2 036 грн. 85 коп. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги. Посилається на те, що рішення в оскаржуваній частині є неправильним та необґрунтованим. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення компенсації суд зазначив, що не надано доказів про відмову власника або уповноваженого органу у виплаті компенсації, у матеріалах справи відсутні дані про розмір заборгованої заробітної плати після утримання податків по місяцям, за які вона утворилась, а також не надано доказів того, що компенсація не була нарахована під час перебування в трудових відносинах з відповідачем. Однак, такий висновок невірний, суд не врахував, що у поданому нею у якості додатку до позову листі арбітражного керуючого ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» зазначено, що погашення заборгованості із заробітної плати у межах справи про банкрутство неможливо, зважаючи на відсутність ліквідних активів, а відтак і грошових коштів від їх реалізації. Також судом не враховані вимоги ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати через порушення строків її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20 грудня 1997р., Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000р., Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001р.. Суд не визначився, які факти протиправної діяльності чи бездіяльності відповідача призвели до затримки виплати заробітної плати позивачу і які правовідносини з огляду на це виникли між сторонами, що дає підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права. В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням телефонограм 20.11.2015р. позивачкою, 19.11.2015р. ліквідатором ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» Жмайло О.І.. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у позові з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка [PERSON] працювала у ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» та була звільнена 31 грудня 2000р. у зв'язку із скороченням штату працівників. Як вбачається з копії листа ліквідатора ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» від 15 квітня 2015р. постановою Господарського суду Донецької області від 25 грудня 2008р. у справі №33/41Б припинено процедуру розпорядження майном ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», відкрито ліквідаційну процедуру по справі, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Жмайла О.І. та відповідно до списку працівників, які мають заборгованість з виплати заробітної плати підприємства банкрута - ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» заборгованість із заробітної плати [PERSON] становить 992, 57 грн.. У листі ліквідатор також зазначає що, на його думку, на теперішній момент погашення заборгованості із заробітної плати підприємства банкрута - ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» перед працівниками товариства в межах справи про банкрутство неможливе, зважаючи на відсутність ліквідних активів, а відтак, і грошових коштів від їх реалізації. Позивачка у даному позові просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 992, 57 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 2 036,85 грн., три відсотки річних від простроченої суми по день винесення судом рішення у справі у сумі 394, 55 грн., а також компенсацію моральної шкоди в сумі 3000 грн. Суд повністю задовольнив вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 992, 57 грн., частково задовольнив вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн., відмовив у задоволенні вимог про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України та рішення у цій частині не оскаржене. Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. У задоволенні вимог про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 2 036,85 грн. суд відмовив, посилаючись на те, що позивач вибрав неправильний спосіб захисту порушених прав, законодавством не передбачено проведення компенсації після припинення між працівником та підприємством трудових відносин. Порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб - у порядку, встановленому ст. 117 КЗпП України. Такий висновок суду не відповідає вимогам матеріального закону. Згідно із ст. 34 Закону України від 24 березня 1995року № 108/95-ВР «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Стаття 34 введена в дію з 1 січня 1997 року згідно з Постановою Верховної Ради України № 49/96-ВР від 20.02.96.. Згідно з пунктами 2, 3, 4 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20 грудня 1997р. із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року N 692 компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі - споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. У разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. 1 січня 2001р. набув чинності Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000р. N 2050-III. Згідно із ст. 1 цього закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтями 2,3 вказаного закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001р. №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2000 р., проводиться відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427. Позивачка звільнена 31 грудня 2000р., отже компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати повинна проводитись відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427. Ні Законом України «Про оплату праці», ні Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 не передбачено виплату компенсації лише до припинення трудових відносин, як про це зазначив суд. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені не виключає проведення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Тому висновок суду про відмову у позові через те, що проведення компенсації не передбачене після припинення трудових відносин та що позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права є невірним і не відповідає вимогам матеріального закону. Однак, розрахунок компенсації, приведений у позовній заяві позивачки, є невірним, оскільки у ньому загальна сума заборгованості 991, 57 грн. помножена на приріст індексу споживчих цін за період з 1 січня 2001р. по 1 липня 2015р. - 205,21%.. Із копії листа ліквідатора ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» від 15 квітня 2015р. вбачається, що відповідно до списку працівників, які мають заборгованість з виплати заробітної плати підприємства банкрута - ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» заборгованість із заробітної плати [PERSON] становить 992, 57 грн.. У листі відсутня інформація про те, з чого складається ця заборгованість, за який період вона нарахована, чи утримані податки і обов'язкові платежі, чи нарахована індексація та компенсація. Як вбачається з повідомлення ліквідатора відповідача він не може надати більш детальну інформацію про розмір заборгованості перед позивачем, зокрема, щодо періоду заборгованості, розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати щомісячно після утримання податків та платежів через відсутність такої інформації. Оскільки Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20 грудня 1997р. передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін та у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується, відсутність належних та допустимих доказів про розмір нарахованої, але не виплаченої позивачці заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) унеможливлює проведення розрахунку компенсації та є підставою для відмови у позові через його недоведеність. У апеляційній скарзі позивачки помилково зазначено, що суд відмовив у задоволенні позову у зв'язку з тим, що «позивачем не надано доказів про відмову власника або уповноваженого органу у виплаті компенсації, в матеріалах справи відсутні дані про розмір заборгованої заробітної плати після утримання податків по місяцям, за які вона утворилась, не надано доказів, що така компенсація не була нарахована під час перебування в трудових відносинах з відповідачем». У рішенні суду у даній справі таких мотивів не приведено, підставами відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації зазначено те, що законодавством не передбачено проведення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати після припинення трудових відносин, що є невірним, оскільки не витікає із закону. Однак, задовольнити апеляційну скаргу та стягнути компенсацію в сумі 2036,85 грн., як про це просить заявник апеляційної скарги неможливо саме через ненадання доказів про розмір заборгованості заробітної плати помісячно після утримання податків та платежів та про те, чи була нарахована компенсація при обчисленні суми заборгованості 992, 57 грн.. Тому підстав для задоволення апеляційної скарги у повному обсязі немає. Згідно з п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення у оскаржуваній частині.

Outcome: partial