Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 листопада 2015 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 2055. Зазначає, що під шлюбу в них народилося двоє дітей, а саме: донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому, спільне життя у них не склалося, адже між ними часто почали виникати сварки, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя. Так, відсутність між ними взаємопорозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань, спонукали до повного розриву інших відносин. Враховуючи, що подальше спільне життя між ними неможливе та суперечить її інтересам, просить розірвати між ними шлюб. Вказує, що неповнолітні діти зі згоди відповідача, проживають біля неї, та знаходяться на її утриманні. Разом із тим, їй відомо, що відповідач інших осіб на утриманні не має, при цьому в змозі надавати матеріальну допомогу, має регулярний дохід біля 15000 грн. на місяць від заготівлі сільськогосподарської продукції, матеріально забезпечений на посередньому рівні, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому вважає, що він має змогу сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 3718 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму. Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. З метою належного повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи судом, 09 грудня 2020 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Так, 17 грудня 2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить частково визнати позовні вимоги в частині стягнення аліментів, посилаючись на те, що він проживає біля своїх батьків, які являються пенсіонерами та часто хворіють, тому потребують додаткових коштів на лікування. Крім того, вказує, що хворіє на туберкульоз, у зв`язку із чим навіть не служив у армії. Також, зазначив, що на даний час він не працює, на обліку в центрах зайнятості не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10 листопада 2015 року зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 2055 (а.с. 8). Позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами один до одного, що призвело до фактичного розпаду сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд враховує наступне. Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на даний час відповідач ухиляється від забезпечення дітей. Судом враховується, що відповідач є молодою, працездатною особою, а тому має змогу працювати, отримувати дохід і надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] - проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, а відповідач є працездатною особою. При цьому судом враховується, що при зазначенні в позовній заяві вказаного розміру аліментів, позивач не підтвердила змогу відповідача їх сплачувати. Враховуючи вищенаведене, твердження позивача про те, що відповідач може сплачувати вищезазначені аліменти не ґрунтуються на наявних у справі матеріалах й нею не доведені. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 840,80 грн. на користь позивача та судові витрати в розмірі 840,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial