Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про розірвання договору банківського вкладу «НВУ «Квартальний» [NUMBER] (в доларах США) від 29 вересня 2014 року та договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] (в доларах США) від 18 липня 2013 року, стягнення з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» грошових коштів у сумі - 12771, 12 доларів США та відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3 300 гривень. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні до викладених у позовні заяві та письмових поясненнях до позовної заяви. Просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справ. Заперечень на позовні вимоги не подавав. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29 вересня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір банківського вкладу «НВУ «Квартальний» [NUMBER]. Позивач свої зобов'язання за договором банківського вкладу «НВУ «Квартальний» [NUMBER] від 29 вересня 2014 року виконав і вніс на відповідний депозитний рахунок банку передбачену договором суму грошових коштів, що підтверджується платіжним дорученням. 18 липня 2013 року між Позивачем і Відповідачем було укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. 27 лютого 2015 року позивач надіслав відповідачу письмову вимогу, в якій вимагав здійснити повернення суми вкладу та нарахованих процентів шляхом перерахування на рахунок вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. Окрім цього, в заяві позивач пред'явив відповідачу вимогу розірвати (закрити) рахунок вкладу на Вимогу «Для виплат» [NUMBER] (рахунок - кореспондент) після перерахування на нього суми вкладу та нарахованих процентів за договором банківського вкладу «НВУ «Квартальний» [NUMBER] (в доларах США) від 29 вересня 2014 року та здійснити виплату грошових коштів з цього рахунку готівкою через касу банку в сумі розміру вкладу, а саме 12 083, 94 долара США та нараховані проценти. Дана вимога була отримана відповідачем 05.03.2015 р., що підтверджується описом вкладення в цінний лист, квитанцією відділення поштового зв'язку та повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до умов договору банківського вкладу «НВУ «КВАРТАЛЬНИЙ» [NUMBER] предметом договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «НВУ» в доларах США на строк 13 місяців, з дня укладення договору. Банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER] рахунок - кореспондент. На цей рахунок - кореспондент може бути перерахований вклад та нараховані але не отримані вчасно вкладником проценти за вкладом по закінченню строку його дії. Умови дострокового повернення вкладу зазначені в правилах, окрім випадків звернення клієнта до банку в усній формі в перший день після закінчення кожного тримісячного періоду дії вкладу. Відповідно до Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», дострокове повернення грошових коштів, внесених на вклад у готівковій та/або безготівковій формі з поточного або іншого рахунку вкладника, відкритого в банку здійснюється в безготівковій формі на рахунок - кореспондент, відкритий в банку на ім'я вкладника та зазначений в договорі. Вкладник має право отримати вклад та суму нарахованих процентів згідно з умовами договору. Вимога вкладника про дострокове повернення частини вкладу або всього вкладу є підставою для розірвання договору та повернення в зв'язку з цим суми вкладу та нарахованих процентів в повному обсязі з дотримання процедури та строків, установлених договором та правилами для такого випадку. Відповідач вимоги позивача не виконав чим допустив істотне порушення умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зважаючи на це суд вважає необхідним розірвати договір банківського вкладу «НВУ «Квартальний» [NUMBER] (в доларах США) від 29 вересня 2014 р., укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а також розірвати договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] (в доларах США) від 18 липня 2013 р., укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або в інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Банк свого обов'язку по поверненню вкладу не виконав і вклад позивачу не був повернутий станом на день ухвалення рішення судом.. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного невиконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Суд враховує ту обставину, що постановою Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно. Відповідно до ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 р. цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Рішенням № 63 від 20.03.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб почата ліквідація ПАТ «ВіЕйБі Банк» і Фонд з 27.03.2015 р. розпочав виплати коштів вкладникам банків. Таким чином позивач (вкладник) на цей час набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з моменту введення в банку тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банк не відповідає за своїми зобов'язаннями за договорами банківського вкладу перед вкладниками, оскільки згідно з ч.1 ст.26 цього Закону виплати за вкладами здійснюються Фондом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку, яка не може бути меншою 200000,00 грн. Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Але, відповідно до п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Націоналним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; Як зазначено вище в рішенні п. 1.5 Договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] датою вимоги вкладу вкладником встановлено «на першу вимогу вкладника». Позивач звернувся з заявою про повернення вкладу і процентів заявою від 25.02.2015 р. , яку надіслав рекомендованим поштовим відправленням 27.02.2015 р. Тобто, обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладом позивача за цим договорами Крім того, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає клієнту банку звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті. Початок процедури ліквідації банку, як юридичної особи, не означає, що юридичну особу вже припинено і що банк не повинен виконувати зобов'язання, що виникли в правовідносинах, стороною яких є позивач. Доказів того, що позивачу повернуті кошти з його поточного рахунку, суду також не надано. Враховуючи положення ч. 1, 2 ст. 4, ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суд приходить до висновку, що початок процедури ліквідації банку не перешкоджає позивачу звертатися з даним позовом для захисту своїх цивільних прав, як вкладника за договором банківського вкладу. Даний нормативний акт регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Відповідно суд знаходить правові підстави для захисту порушених прав позивача та задоволення позовних вимог, щодо стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів, строк дії яких закінчився достроково з ініціативи позивача до моменту відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції (Захист власності) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та перший протокол були ратифіковані Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР. Даний закон набрав чинності 03.08.1997 року. Дії відповідача, спрямовані на обмеження права власності позивача на грошові кошти, порушують основні принципи цивільного законодавства, а саме: свободу договору, обов'язковість його виконання та виконання належним чином. При задоволенні позову про стягнення грошових сум суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку,встановленому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет КМУ від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року, вклад (депозит) - це кошти у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з п. 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 року, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті. Згідно з вищевикладеним оскільки Відповідачем фактично були отриманні грошові кошти в іноземній валюті, а саме - долари США, повернення суми вкладу шляхом стягнення з Відповідача повинно здійснюватися у валюті вкладу, зокрема, в іноземній валюті - доларах США. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення основної суми вкладу у розмірі 12 083,83 долара США підлягають до задоволення в повному обсязі. З приводу стягнення процентів за договором банківського вкладу суд приходить до висновку, що такий підлягає стягнення, однак у меншому розмірі ніж вимагає позивач, в силу положень ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно розмір процентів, який підлягає стягненню становить: (12 083,94*12*169)/(365*100)=671,35 доларів США. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь [PERSON] складає: 12 083,83 доларів США ( основна сума вкладу) + 671,35 доларів США (розмір процентів) = 12755,18 доларів США. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що така вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня по 1 грудня становить 1218 гривень. Представниками позивача надано суду договір про надання правової допомоги, квитанцію про оплату послуг з надання правової допомоги у розмірі 3 300 грн., акт приймання-передачі наданих послуг за договором та розрахунок годин витрачених на надання правової допомого за договором. Дані докази є належним підтвердженням понесених позивачем витрат на правову допомогу, відповідно суд

Outcome: partial