Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

У липні 2019 року представник позивача ПАТ «ФідоБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з солідарно відповідачів на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 1093 від 05.08.2008 року в сумі 879 534,41 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 13 193,02 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 05 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ иСЕБ Банк", правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» було укладено кредитний договір № 1093, згідно з яким [PERSON] були надані кредитні кошти у розмірі 36 550 доларів США, терміном до 04 березня 2033 року зі сплатою відсотків за плаваючою ставкою, яка розраховується, як сума значення LIBOR та фіксованого відсотку, який складає 7% річних. Цільове призначення кредиту - придбання житлового будинку. 16 лютого 2016 року між [PERSON] та ПАТ «Фідобанк» укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 1093 від 05.03.2008 року щодо зміни умов кредитування, а саме надання нового траншу кредиту в сумі 868 334,58 грн. для погашення залишку валютної заборгованості в сумі 27 457,22 дол. США та зміни процентної ставки наступним чином: 1) сума Нового траншу в розмірі 247 114,98 грн., за користування яким сплачуються проценти в наступних розмірах: з дати укладення цієї додаткової угоди до 15 серпня 2016 року (включно) процентна ставка складає 12 % річних; починаючи з 15 серпня 2016 року (включно) та до кінця дії Договору процентна ставка складає 20 % річних; 2) сума Нового траншу в розмірі 621 219,60 грн., за користування яким сплачуються проценти в розмірі 0,000001 % річних. Згідно з п. 3 Додаткової угоди № 1 викладено в новій редакції кредитний договір, а саме в редакції Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1. Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за договором кредиту № 1093 від 05.03.2008 було укладено: 1) договір поруки від 05.03.2008 між ВАТ «СЕБ Банк» правонаступник ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] ; 2) договір іпотеки від 05.03.2008 між ВАТ «СЕБ Банк» правонаступник ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] За зазначеним Договором іпотеки предметом договору є житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу. Відповідно до розділів 1 та 2 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання боржником умов щодо сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісійних, а також можливих штрафних санкцій(пені, штрафів), та зобов`язань щодо відшкодування позичальником - відповідачем 1 витрат кредитора - позивача, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за Кредитним договором, та збитків Кредитора, завданих порушенням Позичальником своїх обов`язків за Кредитним договором. В порушення умов кредитного договору, позичальник кредит та відсотки своєчасно сплачувати перестав. В результаті виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.06.2019 становить 879 534,41 грн. Ухвалою суду від 15.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 24 вересня 2019 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали письмовий відзив по справі до Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 87-90). У відзиві відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач у своїй позовній заяві посилається на письмові докази, які не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, а саме: позивач посилається на не посвідчені належним чином документи, отримані від ВАТ «СЕБ Банк», а також ПАТ «ФІДОБАНК». В якості додатків позивачем до позову долучені електронні копії письмових доказів, які на думку відповідачів мають бути надані в оригіналі. Також після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів та неустойки за кредитним договором. Вимога банком була направлена на адресу відповідачів 06.02.2019, а заборгованість розрахована станом на 18.06.2019, у зв`язку з чим розрахунок заборгованості вважають неправомірним. Крім того, в позовній заяві позивач вказує про стягнення з відповідачів пені, однак не надає обгрунтованого розрахунку цієї пені. До того ж не підлягає стягненню з відповідачів пеня після спливу спеціального строку позовної давності. Позивач в обгрунтування позовних вимог не надав належні та допустимі докази отримання відповідачами суми грошових коштів в якості кредиту.На думку відповідачів, доказами можуть слугувати докази відкриття рахунку на ім`я відповідача, рух коштів по цьому рахунку, банківські виписки тощо. Підтвердити реальність переходу грошей від банку до позичальника можуть лише оригінали заяв позичальника на переказ грошових коштів, прибутково-видаткового касового ордеру, тобто первинні банківські документи. В даній ситуації позивачем не надано оригінал кредитного договору, а також докази отримання відповідачами сум грошових коштів, про які йде мова у позовній заяві. Також відповідачі зазначили, що відповідно до Постанови Правління НБУ № 461 від 06.08.2009 року НБУ схвалив Рекомендації щодо роботи з позичальниками-фізичиими особами, які мають заборгованість за кредитами та потрапили у скрутне фінансове становище. Однак, з відповідачами не узгоджувались та не розглядались варіанти реструктуризації боргу або інші заходи, які б дали можливість погасити існуючу заборгованість. 26 листопада 2019 року представник позивача ПАТ «Фідобанк» надав відповідь на відзив (а.с. 108-118). У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідачами не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором № 1093 від 05.03.2008 року, надані у відзиві заперечення - безпідставні, а відтак заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Також представником позивача було зазначено, що в позовній заяві позивачем було вказано загальну суму заборгованості, що підлягає стягненню станом на 18.06.2019 року у розмірі 879 534,41 грн., яка складається з: 1) 6 881, 52 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 2) 715 968,79 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 3) 106 647,50 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 4) 4 282,9 грн. - строкова заборгованість за відсотками. Однак, представником позивача не було вказано пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, яка згідно з розрахунком заборгованості нарахована за період з 17.03.2016 року по 18.06.2019 року в сумі 45 753,7 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій просив просив розглядати справу у відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідачів просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів (а.с. 119). Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи (а.с. 104-105). Відповідачі неодноразово надавали через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 92, 93, 106). Однак, жодного разу не надали суду докази поважних причин неявки у судові засідання Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. На підставі викладеного та з урахуванням того, що відповідачі скористалися своїм правом на подання відзиву, у якому виклали свої заперечення проти позову, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 05 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ иСЕБ Банк", правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено кредитний договір № 1093, згідно з яким [PERSON] були надані кредитні кошти у розмірі 36 550 доларів США, терміном до 04 березня 2033 року зі сплатою відсотків за плаваючою ставкою, яка розраховується, як сума значення LIBOR та фіксованого відсотку, який складає 7 % річних. Цільове призначення кредиту - придбання житлового будинку (а.с. 5-15). 16 лютого 2016 року між [PERSON] та ПАТ «Фідобанк» укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 1093 від 05.03.2008 року (а.с. 16-28) щодо зміни умов кредитування, а саме надання нового траншу кредиту в сумі 868 334,58 грн. для погашення залишку валютної заборгованості в сумі 27 457,22 дол. США та зміни процентної ставки наступним чином: 1)сума нового траншу в розмірі 247 114,98 грн. (надалі - Транш 1), за користування яким сплачуються проценти в наступних розмірах: з дати укладення цієї додаткової угоди до 15 серпня 2016 року (включно) процентна ставка складає 12 % річних; починаючи з 15 серпня 2016 року (включно) та до кінця дії Договору процентна ставка складає 20 % річних; 2)сума нового траншу в розмірі 621 219,60 грн., (надалі -Транш 2), за користування яким сплачуються проценти в розмірі 0,000001 % річних. Згідно з п. 3 Додаткової угоди № 1 викладено в новій редакції Кредитний договір, а саме в редакції Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1. Згідно з умовами Кредитного договору та Додаткової угоди позичальник зобов`язаний використати кредит на зазначені у Кредитному договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів на умовах, передбачених Кредитним договором з урахуванням Додаткової угоди до нього. Відповідно до пункту 4.1. Додатку 1 Додаткової угоди позичальник здійснює виконання боргових зобов`язань в безготівковому порядку або шляхом внесення готівки в касу Банку для зарахування на відповідний рахунок Банку в сумах та строки, передбачені Додатковою угодою. Відповідно до пунктів 4.2. та 4.3. Додаткової угоди повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом та інших платежів здійснюється згідно з графіком погашення заборгованості. Згідно з п. 8.2. (блок 1) Кредитного договору в новій редакції позичальник зобов`язаний своєчасно у відповідності до умов цього договору та Графіку виконувати свої зобов`язання за цим договором, в т.ч. погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та здійснювати будь-які інші платежі, обумовлені договором. У забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за Договором кредиту № 1093 від 05.03.2008 р., було укладено: 1) договір поруки від 05.03.2008 р. (надалі - Договір поруки) між ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та [PERSON] ; 2) договір іпотеки від 05.03.2008 між ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] (а.с. 29-40). Предметом договору іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу. Відповідно до розділів 1 та 2 Договору поруки, Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання Боржником умов щодо сплати суми Кредиту, процентів за користування Кредитом, комісійних, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафів), та зобов`язань щодо відшкодування Позичальником - [PERSON] витрат Кредитора - Позивача, пов`язаних з пред`явленням вимог і отриманням виконання за Кредитним договором, та збитків Кредитора, завданих порушенням Позичальником своїх обов`язків за Кредитним договором. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] кредит та відсотки своєчасно сплачувати перестала. В результаті виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.06.2019 року складає 117 811,92 грн. і перевищує 10 % від суми кредиту. Відповідно до п. 9.2. Кредитного договору в новій редакції кредитор має право вимагати дострокового повернення наданого кредиту, належних процентів, інших платежів, передбачених кредитним договором, та можливих штрафних санкцій, зокрема, у таких випадках: 1) порушення строків повернення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, передбачених цим договором (пп. 9.2.4); 2) перевищення прострочених боргових зобов`язань суми 10% від суми кредиту (пп. 9.2.5); 3) прострочення більше одного чергового платежу відповідно до графіку, сума яких перевищує 5% суми кредиту (пп. 9.2.6). З метою повернення заборгованості за Кредитним договором, Банком було направлено на адресу відповідачів листи-вимоги № б/н - ЛК від 29.01.2019, в якому позивач вимагав виконати порушене зобов`язання (здійснити погашення простроченої заборгованості за кредитом та простроченої заборгованості за відсотками), достроково виконати зобов`язання за Кредитним договором (погасити залишок заборгованості за кредитом, відсотки за користування кредитом на момент повного погашення кредиту) та сплатити пеню (а.с. 48-50). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість за Кредитним договором погашена не була та станом на 18.06.2019 року загальна сума простроченої заборгованості становить 879 534,41 грн., з яких: 1) 6 881, 52 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 2) 715 968,79 грн. строкова заборгованість за кредитом; 3) 106 647,50 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 4) 4 282,90 грн. - строкова заборгованість за відсотками; 5) 45 753,70 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 17.03.2016 року по 18.06.2019 року. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Доводи відповідачів стосовно того, що позивач не надав належні та допустимі докази отримання відповідачами суми грошових коштів в якості кредиту не ґрунтується на достатніх та допустимих доказах. Банком на підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань надано розрахунок заборгованості за договором, в якому відображені всі операції зі зняття грошових коштів, погашення та нарахування відсотків і штрафу. Із розрахунків позивача, крім іншого, вбачається порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. З часу укладення кредитного договору з 05 березня 2008 року до листопада 2016 року позичальник здійснював погашення кредитної заборгованості за Траншем 1; з 05 березня 2008 року до лютого 2016 року - за Траншем 2, а також здійснював погашення відсотків за кредитним договором - останній платіж у квітні 2017 року, комісії - останній платіж у лютому 2016 року та пені - останній платіж у листопаді 2016 року, що відображено у розрахунках заборгованості (а.с. 41-47). Крім того, до матеріалів справи позивач надав належним чином засвідчені копії квитанцїї від 05.03.2008 року, на підтвердження факту отримання коштів готівкою через касу банку згідно кредитного договору № 1093 від 05.03.2008 року та копію квитанції від 05.03.2008 року щодо сплати комісії 1% за надання кредиту згідно кредитного договору № 1093 від 05.03.2008 року (а.с. 112-113). Стосовно твердження відповідачів про односторонню зміну строку дії кредитного договору суд вважає безпідставним та не підтвердженим. Так, ПАТ «Фідобанк» прийняв рішення щодо проведення реструктуризації валютних кредитів фізичних осіб на виконання приписів Меморандуму щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті, що був укладений між низкою банків та НБУ 08.05.2015 року. У відповідності до зазначеного Меморандуму 16.02.2016 року між [PERSON] та банком було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № 1093, умовами якої і було проведено реструктуризацію кредитної заборгованості. Відповідачами не надано доказів, які б підтверджували факт виконання зобов`язань за договорами. Нарахування відсотків та пені ПАТ «Фідобанк» здійснюється у відповідності до умов кредитного договору. Зобов`язання у відповідності до статті 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, несплата позичальником [PERSON] чергових платежів по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами є порушенням зобов`язань за Кредитним договором. Одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (п. 3 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 549, 551 ЦК України одним із видів неустойки є пеня, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У зв`язку з цим відповідно до п. 4.4 Кредитного договору в новій редакції на прострочені платежі за кредитом та відсотками Банком нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. З врахуванням вищевказаної норми щодо спеціального строку позовної давності за вимогами про стягнення пені (1 рік), підлягає стягненню на користь банку пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 14.07.2018 по 17.05.2019 року у сумі 1 808,55 грн., а також пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 14.07.2018 по 17.05.2019 року у сумі 29 015,58 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасне погашення кредиту за період з 17 березня 2016 року по 13 липня 2018 року, а також заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасне погашення відсотків з 19 вересня 2016 року по 13 липня 2018 року. В іншій частині позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 1093 від 05.08.2008 року в сумі 864 604 грн. 84 коп., з яких 6 881,52 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 715 968,79 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 106 647,50 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 4 282,90 грн. - строкова заборгованість за відсотками; 29 015,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків (за період з 14 липня 2018 року по 17 травня 2019 року); 1 808,55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (за період з 14 липня 2018 року по 17 травня 2019 року) позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 13 193,02 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 879 534,41 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 864 604,84 грн., що становить 98,30 % від ціни позову, отже з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6 484,54 грн. з кожного.

Outcome: partial