Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Заявник звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою, у якій просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], не менш як 5 років. Представник заявниці надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Заінтересовані особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. За змістом ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши викладені у заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, помер [INFO]. (а.с.11). Відповідно до спадкової справи № 927/2016, заведеної після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини звернулась лише його донька, заявниця у справі. Водночас, постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. заявниці відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв'язку з пропущенням нею строку для подання відповідної заяви. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та доданих до неї документів вбачається, що заявниця до моменту смерті [PERSON] проживала разом з ним, вела спільне господарство, окрім того дані обставини підтверджуються поясненнями свідка [PERSON] наданими у судовому засіданні. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.256 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця. Таким чином, оскільки заявниця позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення заяви. Водночас, суд не вбачає підстав для встановлення факту проживання заявниці зі спадкодавцем понад 5 років, оскільки такі обставини не впливають на виникнення прав та обов'язків [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial