Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, який згодом доповнила, до [PERSON] про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі ј частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2013 року стягнуто з відповідача\~на її\~користь аліменти\~на утримання\~доньки в\~розмірі 600\~грн.\~щомісячно,\~починаючи з\~01\~березня 2013\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття. Донька проживає разом з нею. Вказала, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років з липня 2021 року становить 2510 грн. Також, просила врахувати, що відповідачу належить торговий павільйон по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000:13:006:0021, площею 0,0034 га, яку останній орендує. Вказаний торговий павільйон зареєстрований за [PERSON] , який 21 січня 2011 року змінив прізвище на [PERSON] , а тому належить відповідачу. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засідання позивач позов підтримала, зіславшись на доводи викладені у ньому. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено, що у сторін спору є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2011 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 01 березня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Як слідує із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 26 квітня 2017 року, 26 квітня 2017 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Донька [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою за №92 від 16 червня 2021 року, виданою ОСББ «Симоненка 5». З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №21099184 від 01 грудня 2008 року, виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №285049623 від 16 листопада 2021 року вбачається, що торговий павільйон по [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на підставі рішення суду від 17 вересня 2008 року. Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 21 січня 2011 року, 21 січня 2011 року [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». Як слідує з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №285049623 від 16 листопада 2021 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26 травня 2006 року належить квартира по [ADDRESS] та останній орендує у Тернопільської міської ради земельну ділянку кадастровий номер 6110100000:13:006:0021, площею 0,0034 га, строк дії оренди до 22 грудня 2024 року на підставі договору оренди від 18 лютого 2005 року. Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] від 17 квітня 2016 року відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи довічно та отримує з 13 вересня 2018 року Державну соціальну допомогу в сумі 1497 грн. З довідки за №6837 від 29 вересня 2021 року, виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради вбачається, що за період з вересня 2020 року по серпень 2021 року [PERSON] отримав Державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства третьої групи у розмірі 21\~227 грн. 11 лютого 2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 лютого 2016 року. Від даного шлюбу у відповідача народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 вересня 2019 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 вересня 2021 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що визначений судом розмір аліментів є меншим за мінімально гарантований розмір, який становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та те, що у власності відповідача перебуває нерухоме майно, а відтак останній має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривня, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Таким чином, з врахуванням положень ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим 1255 грн. (2510*50%/100). Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2013 року визначено аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 600 грн. На даний час змінилось матеріальне становище дочки, остання підросла, змінився рівень життя в державі, а відтак збільшилися її потреби та витрати. Визначений судом у рішенні суду від 02 квітня 2013 року розмір аліментів на даний час вочевидь є недостатнім для утримання дитини та є меншим встановленого законом мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину відповідного віку. При цьому, позивач просить збільшити розмір аліментів шляхом, у тому числі, зміни способу їх стягнення, що не заборонено законом. Встановлено, що відповідач є інвалідом ІІІ групи та з цих підстав отримує Державну соціальну допомогу. На утриманні у відповідача, окрім дочки [PERSON] , [INFO] , перебувають неповнолітні діти дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . У власності відповідача перебуває квартира та торговий павільйон, останній орендує земельну ділянку. Однак, вказане майно належало відповідачу і на час призначення судом аліментів у 2013 році. Враховуючи\~вищезазначене та\~те,\~що відповідач\~є інвалідом\~ІІІ групи,\~отримує дохід\~у вигляді\~Державної соціальної\~допомоги, приймаючи до уваги наявність на його утриманні ще двох малолітніх дітей, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначивши їх в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення донькою повноліття. При \~визначенні розміру\~аліментів суд\~врахував стан\~здоров`я та\~матеріальне становище\~платника аліментів,\~стан здоров`я,\~вік та\~потреби дочки [PERSON] , для забезпечення її гармонійного розвитку. Таким чином, суд вважає, що визначений розмір аліментів забезпечить потреби та нормальні умови життя дочки [PERSON] . Позивачем не доведено належними та достатніми доказами, можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку щомісячно. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не доведено належними та достатніми доказами те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров`я позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Outcome: partial