Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] третя особа: Золотоніський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Черкаській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв»язку з переїздом на інше постійне місце проживання та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивач пояснює тим, що вона має двох синів [PERSON] та [PERSON], які давно одружилися та не проживають з позивачем більше ніж 20 років. [PERSON] знявся з реєстрації в будинку позивача, а інший син [PERSON] і на даний час зареєстрований в будинку позивача, та не має можливості добровільно знятися з реєстрації, оскільки перебуває на заробітках за межами України. У липні 2015 року позивач звернулася до органів соціального захисту з метою отримання субсидії, але у вказаному органі повідомили, що поки у її будинку будуть прописані її сини, субсидії отримати вона не зможе. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позивних вимог в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи маються документальні підтвердження - повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Золотоніського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Черкаській області в судове засідання не з»явився, звернувшись до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі та зазначає, що при ухваленні рішення покладається на розсуду суду. Суд, вислухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. У витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданому Золотоніським виробничим підрозділом Черкаського обласного об»єднаного бюро технічної інвентаризації 07.04.2004р. № 3292101, зазначено, що [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Золотоніською міською державною нотаріальною конторою 10.03.2004 р., належить будинок по [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданої 16.07.2015 року головою квартального комітету [PERSON], вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані, але не проживають з 1994 року по даний час син [PERSON] та син [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку матері [PERSON] близько 20 років та особистих речей у неї не залишав. Згідно ч.1ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника жила втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідачі фактично не проживають [ADDRESS], добровільно не знімаються з реєстраційного обліку, чим порушують право позивачів на власність. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв»язку з переїздом на інше постійне місце проживання підлягають до задоволення. У задоволенні вимоги про зобов»язання Золотоніського районного сектору УДМС України в Черкаській області зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку належить відмовити, оскільки вимогами Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом реєстрації протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому суду не має необхідності зобов»язувати орган реєстрації виконувати передбачені законом повноваження вказаного органу.

Outcome: partial