Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона проживала разом однією сім»єю, як чоловік та дружини без реєстрації шлюбу 4 роки. [INFO] року в них народилася донька [PERSON]. Відповідач по справі записаний у графі «батько» в свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER]. На теперішній час вони не проживають три місяці. Дочка повністю знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Славгородської селищної ради №1687 від 28.10.2015 року. Інших дітей, непрацездатної дружини у відповідача не має. Батьки його також не потребують утримання. Стягнень по виконавчих листах з нього не провадиться. Відповідач має мінливий нестабільний дохід, на теперішній час тимчасово не працює, тому вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь 500 (п»ятсот) грн. за надання юридичної допомоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що на даний час не працює, в центрі зайнятості на обліку не перебуває. Проживає за кошти батьків, непрацездатних осіб, утриманців немає, інших неповнолітніх дітей немає. Згоден сплачувати аліменти в розмірі - 200 грн., тобто суму, яка буде йти на оплату дитсадка. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO], копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] актовий запис №21 від 27.05.2013 року (а.с.4). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З довідки, що на а.с.3 матеріалів справи виданої виконкомом Славгородської селищної ради Синельниківського району №1687, від 28.10.2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON], [INFO] яка знаходиться на її утриманні. З довідки на а.с.24 виданої виконкомом Славгородської селищної ради Синельниківського району №319, від 19.02.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] має на утриманні та постійно проживає разом з: донькою [PERSON], [INFO], донькою [PERSON], [INFO] Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн., починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 29.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи є квитанція №117 до договору №29-10/15 від 29.10.2015 року, що документально підтверджують витрати позивачки на правову допомогу у розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial