Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Представник позивача 11 грудня 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності земельної ділянки і визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. [PERSON] отримав свідоцтво на право на спадщину на ? частину житлового будинку [ADDRESS] за заповітом. Також, стверджує, що [PERSON] є співвласником земельної ділянки по [ADDRESS] згідно державного акту, але частка у спільній власності не була визначена. Тому, на підставі вищевикладеного позивач просить суд встановити, що на час смерті [PERSON], померлого [INFO] йому належала на праві спільної власності земельна ділянка біля житлового будинку [ADDRESS] площею 0,0607 га в рівних долях з [PERSON] - по 0,03035 га кожному, визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,03035 га біля житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, з підстав наведених в позові. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації атів цивільного стану по м.Білгород-Дністровському Білгород-Дністрвоського міськрайонного управління юстиції Одеської області 13.12.2010 року.(а.с.8) У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] є сином померлого [PERSON] та спадкоємцем першої черги (а.с.9). [PERSON] є донькою померлого та спадкоємцем першої черги. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно заповіту, складеного [PERSON] 31.03.1995 року, ? частину житлового будинку [ADDRESS] він заповідав [PERSON] (а.с.21), у зв'язку з чим останній отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом 21.09.2011 року (а.с.15). Також, як вбачається з матеріалів справи згідно державного акту серії ЯЖ № 310368 виданого на ім'я [PERSON], [PERSON] є співвласником земельної ділянки площею 0,0607 га у межах згідно з планом, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.18) При зверненні до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори представнику позивача по справі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки після померлого [INFO] [PERSON] у зв'язку з тим,що в державному акті про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 310368в списку співвласників земельної ділянки вказаний [PERSON], а частка у спільній власності не визначена (а.с.20). У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Щодо перерозподілу спадщини між спадкоємцями (ст. 1280 ЦК) слід враховувати, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь із спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. Спадкоємці, які прийняли спадщину, можуть укласти договір про поділ спадкового майна, що узгоджується із нормами статей 6, 627 ЦК. Отже, враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого [PERSON], а також ту обставину, що [PERSON] є співвласником ? частини земельної ділянки площею 0,0607 га у межах згідно з планом, яка розташована по [ADDRESS] та на підставі ст. 357 ЦК України, його частка разом із часткою [PERSON] вважаються рівними, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial