Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 31521, 98 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 06.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 3300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишок заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Відповідач станом на 31.01.2017 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму - 31521, 98 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту -3296,94 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 23347, 80 грн., заборгованість по пені та комісії 2900 грн. а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1477, 24 грн. та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 21 ). В судове засідання представник відповідача надала заперечення проти позову з посиланням, що позивач просить одночасно стягнути заборгованість по пені та штрафам, хоча це суперечить статті 61 Конституції України . (З цього приводу Верховним Судом України була висловлена правова позиція у справі № 6-2003цс15. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу) Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.). Зазначається, що Пунктом 4.4. Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України» передбачено, що залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку (паперові та електронні) класифікують за такими ознаками: а) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); б) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій). Відповідно до п. 4.6. Положення, меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи:меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку). З наданих позивачем доказів випливає, що 06 жовтня 208 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви позичальника , в якій указано , що вона разом з Пам»яткою клієнта , Умовами та Правилами надання банківських послуг , а також Тарифами становлять між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Проте, у заяві відсутні дані, що позичальник отримав Пам»ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, а також Тарифи і поставив свій підпис. Відсутня в матеріалах справи і така копія Пам»ятки клієнта та відсутні докази в підтвердження того, що підписуючи заяву відповідач мав на увазі саме Умови і правила надання банківських послуг на які посилається позивач та вони були надані відповідачу. Правова позиція з цього питання висловлена ВСУ по справі № 6-698цс15. У матеріалах справи відсутні дані про те , що позивачем був відкритий картковий рахунок відповідачу та видана йому відповідна картка і її отримання відповідачем, а також копія цієї картки. До заяви позивач додав «Умови та правила надання банківських послуг» проте , зазначена умови не є підтвердження укладеного з відповідачем договору без номера та його умов , оскільки дані умови є загальними, з їх змісту неможливо визначити коли саме почали діяти ці умови, ким і коли вони затвердженні, неможливо визначити і відсоткову ставку по договору. Посилання в позовній заяві на «Тарифи Банку» в підтвердження розміру відсотків за користування кредитом, не може бути взято до уваги , оскільки позивач не надав суду доказів у підтвердження отримання відповідачем [PERSON]»ятки, яка містить тарифи. Вважає, що наведений розрахунок позивачем за договором б/н від 06.10.2008 року, який за доводами позивача було укладено з відповідачем шляхом надання кредитної картки на підставі заяви з кредитним лімітом 3300,00 грн. із сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості не доведені позивачем. В матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення, а тому відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України заява не є належним доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 3300,00 грн. Стверджується, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису Позичальника та не є складовою частиною кредитного договору. Розрахунок заборгованості за договором від 06.10.2008 року не є належним доказом у справі, оскільки ґрунтується на припущеннях, так як Банком не надано жодних первинних бухгалтерських документів, меморіального ордеру, що могли б свідчити про наявність заборгованості та сам факт надання кредиту, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Згідно ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт у вигляді анкети-заяви б\\н від 06.10.2008 року ( а.с.9 -14). Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2-3, 4-7 ) заборгованість станом на 31.01.2017 р. - 31521, 98 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту -3296,94 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 23347, 80 грн., заборгованість по пені та комісії 2900 грн. а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1477, 24 грн. . У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача ПАТ [PERSON] банк «ПриватБанк»,

Outcome: partial