Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що 29.02.2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МГ-277/2008 від 29.02.2008 року, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 15000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. З кінцевим терміном повернення 19.02.2013 року, а відповідач [PERSON] зобов'язалась здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно Графіку. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором, між сторонами 29.02.2008 року було укладено іпотечний договір. Згідно з умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 98,00 км.м, житловою площею 57,10 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 25909,00 грн. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі 15000,00 доларів США, а відповідач отримав кредит готівкою через касу Позивача. [PERSON] передбачені кредитним договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом не виконує. В результаті чого станом на 06.09.2013 року сума заборгованості за кредитом складає 175958,85 грн. З яких: 8409,45 (доларів США) - заборгованість за кредитом; 8357,21 (доларів США). - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4177,24 (доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 (доларів США) - штраф (процентна складова). Таким чином, загальний борг по кредитному договору становить 22022,38 (доларів США), що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.09.2013 року складає 175958,85 грн. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок загальною площею 98 км. м, житловою площею 57,10 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності відповідачу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги, викладені в позові, підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити повністю. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.02.2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МГ-277/2008, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 15000,00 (доларів США), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. З кінцевим терміном повернення 19.02.2013 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно Графіку. Крім того, в рахунок забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором, між сторонами 29.02.2008 року було укладено іпотечний договір. Згідно з умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 98,00 км.м, житловою площею 57,10 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] що належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Договору дарування. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедур продажу, встановленою ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповіно до Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість за кредитом складає 175958,85 грн. Вартість будинку встановлена сторонами станом на 2007 рік в 25909,00 грн., тобто навіть в разі продажу зазначеного будинку, заборгованість відповідача перед банком не буде погашено. На підставі викладеного суд враховуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність вважає недоцільно позбавляти відповідача та членів його сім'ї житлового будинку, шляхом звернення стягнення на нього. Крім того не встановлено наявність у відповідача іншого житлового приміщення. Не підлягають також задоволенню вимоги у частині виселення із житлового будинку, що є предметом іпотеки, усіх осіб, які в ньому проживають. Згідно з ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно ч.1 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку»та ст. 109 ЖК України -звернення стягнення на передачу в іпотеку житлового будинку чи житлового приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Тобто саме рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, є підставою для виселення всіх мешканців. І додаткове підтвердження рішенням суду цієї обставини потребує в разі відмови звільнення жилого приміщення громадянами та підтвердження цього іпотекодержателем. Тому суд вважає дана частина позовних вимог також не підлягає задоволенню. Однак встановлено, що оскільки на час звернення до суду за відповідачем рахується прострочена заборгованість за кредитним договором, суд вважає що вона підлягає стягненню на користь позивача, а крім цього відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1873,29 грн. на користь позивача.

Outcome: partial