Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою 25.11.2013 року. Уточнюючи свої позовні вимоги просила суд стягнути з відповідача ПрАТ «Переробник» на її користь 60 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 05.11.2008 року висновком МСЕК їй первинно була встановлена третя група інвалідності та стійка втрата профпридатності - 40% , а з 22.11.2011 року встановлено 3 групу інвалідності та стійку втрату працездатності у розмірі 60% безстроково, у зв'язку з хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст.., емфізема легень першої-другої ст.). Актом розслідування хронічного профзахворювання від 17.10.2008 року № 1 встановлено, що причиною профзахворювання є робота протягом 27 років та 11 місяців в умовах з підвищеним вмістом пилу в повітрі робочої зони (пил борошняний завищеній концентрації). Стверджувала, що отримала професійне захворювання у зв'язку з порушенням відповідачем, а також ККХП № 2, трудового законодавства в частині забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці. Оскільки винні діяння відповідача призвели до професійного захворювання, що порушило її природне право на життя та здоров'я, а також законне право на безпечні умови праці, чим їй заподіяно моральну шкоду, тому вона просила суд стягнути моральну шкоду з відповідача в розмірі 60000 грн. В обґрунтування розміру моральної шкоди вказувала, що внаслідок професійного захворювання, яке виникло з вини відповідача, вона втратила професійну працездатність на 60%, їй протипоказана важка праця, а також праця в умовах переохолодження та виробничого пилу, що позбавляє її можливості належним чином заробляти собі на життя, адже вона фактично втратила можливість заробляти собі на життя працею, яку виконувала все життя. У зв'язку з отриманим профзахворюванням, змінився звичний для неї спосіб життя, оскільки суттєво погіршився стан здоров'я, вона страждає на тривалу задишку при незначному навантаженні, її турбує біль в грудній клітці, головний біль, запаморочення, загальна слабкість. Вона страждає сухим приступоподібним кашлем, задухою, які турбують членів її сім'ї та дратують оточуючих її людей. Перебуваючи в транспорті, в громадських місцях, на її кашель звертають уваги люди, що пригнічує її, ставить у незручне становище та погіршує відносини зі знайомими. Приступи кашлю часто супроводжують блювотними позивами та мимовільним сечовипусканням, що ставить її у незручне становище, пригнічує, та викликає значні душевні переживання. Представник позивача - [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Переробник» - Горюнов Д.В. позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень стверджував, що професійне захворювання у позивача викликане роботою зі шкідливими умовами впродовж 27 років 11 місяців, з яких лише 5 років 5 місяців на посадах в ЗАТ «Переробник», яке перейменоване на ПрАТ «Переробник», а решта часу на посадах в ВАТ «Криворізький хлібокомбінат № 2», до якого ЗАТ «Переробник» не має жодного відношення. Оскільки [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем лише 5 років 5 місяців із 27 років, робота протягом яких стала причиною профзахворювання, то представник відповідача вважав не доведеним факт, що профзахворювання сталося з вини відповідача, і що праця у відповідача знаходиться в причинному зв'язку з профзахворюванням [PERSON], а тому в позові просив відмовити. Представник третьої особи - ВАТ «Криворізький комбінат хлібопродуктів № 2», в особі голови ліквідаційної комісії Бакуліна І.С., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в силу ч.5 ст. 74 ЦПК України (а.с. 73-75, 86-90, 94-97), в судове засідання не з'явився, у зв'язку з чим справу розглянуто за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, якими вони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України, статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним. Серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів закон передбачає відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої порушенням її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє здоров'я від протиправних посягань. Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Стаття 2 КЗпП України гарантує всім громадянам право на здорові і безпечні умови праці, а ст. 153 КЗпП України визначає, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на підприємстві покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Спеціальним законом, який регулює відносини щодо соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які призвели до втрати працездатності, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності 20.03.2007 року, виключено підпункт "е" пункту 1 частини першої ст.. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який передбачав виплату Фондом моральної шкоди особам, що отримали профзахворювання. Рішенням Конституційного суду № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року вказані зміни визнано конституційними, при цьому вказано, що право громадян, потерпілих від профзахворювання на виробництві, на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП україни надають їм право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого органу підприємства. Так, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Про необхідність стягнення розміру моральної шкоди з роботодавця, у випадку заподіяння моральної шкоди особі у зв'язку з профзахворюванням, зазначено також в п. 13 Постанови Пленуму ВСУ України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Судом встановлено, що з 04.02.1976 року по 08.08.2000 року [PERSON] працювала в Криворізькому комбінаті хлібопродуктів № 2, який перейменовано в ВАТ «Криворізький комбінат хлібопродуктів № 2», а саме з 04.02.1976 року працювала лаборантом ОТХК; з 20.09.1978 року - магнітчиком по 2 розр. на крупозаводі; з 01.06.1979 року - рушалем по 5 розр. на крупозаводі; з 01.05.1988 року - машиністом рушальних установок по 4 розр. на крупоцехі; з 01.11.1995 року - апаратчик крупо цеху 5 розр.; з 13.07.2000 року по 08.08.2000 року - апаратчик мукомольного виробництва на мельзаводі № 1, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] (а.с. 5-7). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ВАТ «Криворізький комбінат хлібопродуктів № 2» визнано банкрутом та перебуває на стадії процедури ліквідації (ліквідатор Бакулін І.С.) (а.с.62-63, 96-97). З 09.08.2000 року [PERSON] працювала в ДП «Переробник» на посаді апаратчика мукомольного виробництва по 5 розр.в цехі № 1 млинного комплексу. 10.10.2001 року [PERSON] була переведена на посаду інженера-технолога на крупоцехі, з 01.02.2005 року по 30.08.2005 року займала посаду оператора пульта управління, а з 30.08.2005 року по 30.08.2006 року працювала на посаді інженера-технолога мельзаводу № 3 ЗАТ «Переробник», що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с. 5-7) та не заперечувалося сторонами. Згідно статуту ПРАТ «Переробник» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказане товариство перейменовано з ЗАТ «Переробник» на Приватне акціонерне товариство «Переробник», та є його правонаступником. ЗАТ «Переробник» в свою чергу було правонаступником ДП «Переробник», (а.с. 58-61, 102-121). 17.10.2008 року комісією, до складу якої входили і представники ЗАТ «Переробник», на території заводу № 3 ЗАТ «Переробник» було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання: хронічного обструктивного захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст.., емфізема легень першої-другої ст..) поєднані з персистуючою бронхіальною астмою, тяжкий перебіг, 4 ступінь, ЛН другого ст. За результатами вказаного розслідування складено акт № 1 від 17.10.2008 року, затверджений головним державним санітарним лікарем Криворізького району, згідно якого професійне захворювання [PERSON] виникло у зв'язку з тим, що працюючи на млинному заводі № 3 Криворізького комбінату хлібопродуктів № 2 в період з 20.09.1978 року по 08.08.2000 року магнітиком, рушалем, апаратчиком борошномлинного виробництва, та на ДП «Переробник» та ЗАТ «Переробник» в період з 09.08.2000 року по 09.01.2001 року апаратником борошномлинного виробництва, з 10.10.2001 року по 31.01.2005 року та з 30.08.2005 року по 30.08.2006 року інженером-технологом, [PERSON] виконувала роботи в умовах, які в 80% тривалості зміни в робітничих професіях, 50% на посаді інженера технолога характеризувалися умовами підвищеної запиленості повітря робочої зони, яка перевищувала ГДК внаслідок мавших місце випадків розгерметизації обладнання на момент його обслуговування та при прибиранні осадового пилу сухим способом. Причиною профзахворювання визнано роботу на протязі 27 років 11 місяців в умовах з підвищеним вмістом пилу в повітрі робочої зони, а саме пилу борошняного в концентраціях від 8,2 до 10,7 мг/м3, при допустимій 6 мг/м3 (а.с. 8-9). Актом розслідування вказаного профзахворювання визнано, що порушення законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи були порушені керівництвом ККХП №2, а також ДП «Переробник» та ЗАТ «Переробник», в період праці на них [PERSON] (а.с. 8-9). Вказаний акт підписаний представниками ЗАТ «Переробник», ніким не оскаржений, а тому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в частині не доведення вини ЗАТ «Переробник» в порушенні трудових прав [PERSON], порушенні норм законодавства про охорону праці, які призвели до профзахворювання позивача, а також в частині заперечення наявності причинного зв'язку між порушеннями ЗАТ «Переробник» та наслідками профзахворювання [PERSON] Крім цього, як вбачається з вказаного акту розслідування, обстеження проводилося саме на млинному заводі № 3 ЗАТ «Переробник», і саме на вказаному заводі (де до звільнення працювала [PERSON]П.) було виявлено перевищення допустимої норми концентрації пилу борошняного в повітрі робочої зони, а тому суд приходить до висновку про наявність протиправних дій ЗАТ «Переробник», які виразилися в бездіяльності по забезпеченню безпечних та нешкідливих умов праці на виробництві, про наявність вини відповідача у вказаних діях, оскільки ст. 153 КЗП України зобов'язує власника забезпечити належні безпечні та нешкідливі умови праці, а також про наявність причинного зв'язку між діями ЗАТ «Переробник» та шкідливими наслідками у вигляді профзахворювання [PERSON] 05.11.2008 року МСЕК було проведено огляд [PERSON] за результатами якого їй встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% з 03.11.2008 року по 01.12.2009 року (а.с. 10). 17.11.2009 року МСЕК було проведено повторний огляд [PERSON] за результатами якого, їй встановлено 3 групу інвалідності та 40 % втрати профпрацездатності з 01.12.2009 року по 01.12.2011 року (а.с. 11-12). З 01.12.2011 року [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності безстроково, а з 22.11.2011 року 60% втрати працездатності безстроково. При цьому їй протипоказана важка праця та праця в умовах виробничого пилу та переохолодження (а.с. 12, 13-14). Як вбачається з довідок СМЕК [PERSON] потребує медикаментозного лікування та санаторно-курортного лікування (а.с. 10-14). Відповідно до Постанов Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 01.12.2008 року та 10.12.2008 року [PERSON], у зв'язку з профзахворюванням, призначено відповідно одноразову та щомісячну страхову виплату (а.с. 15-16). Наявність у [PERSON] професійного захворювання з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень другої ст.. (пиловий бронхіт другої ст., емфізема легень другої ст.) у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, 4 ступінь, загострення середнього ступеню важкості, ЛН другого-третього ст., підтверджуються медичними документами, зокрема виписними епікризами та медичними довіками складеним за результатами її обстеження лікарем (а.с. 17-34). З вказаних медичних документів також вбачається, що профзахворювання [PERSON] супроводжується приступами задухи, віддишкою, слабкістю, головними болями, сухим кашлем. Вона змушена постійно користуватися інгалятором, проходити регулярні огляди та потребує постійного лікування (а.с. 17-43). Все вище вказане свідчить про те, що у зв'язку з профзахворюванням звичний для [PERSON] спосіб життя змінився, вона змушена постійно підтримувати стан свого здоров'я, періодично проходити курси лікування, а прояви її хвороби завдають їй незручностей, викликають комплекси, порушуючи нормальні життєві стосунки з оточуючими її людьми. У зв'язку з цим, враховуючи характер винних дій відповідача, які спричинили профзахворювання позивача, та проявилися в недотримані вимог щодо охорони праці на виробництві, їх тривалість, яка склала 5 років 5 місяців, з 27 років роботи [PERSON] в неналежних умовах праці, характер захворювання [PERSON], його тривалість, складність проявів хвороби, непоправність вказаних шкідливих наслідків, враховуючи також глибину душевних страждань позивача, яка зумовлена постійними проявами хвороби, які змінюють звичний для неї спосіб життя та перешкоджають нормальному спілкуванню з близькими та просто знайомими людьми (мимовільне сечовипускання при кашлі, постійні приступи кашлю), суд виходячи з принципів справедливості, розумності, співмірності, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн. в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в дохід держави підлягає стягненню з відповідача в частині задоволених позовних вимог. Так, як суд задовольняє вимоги позивача на суму 20000 грн., що складає 33,3% (20000 грн.х100%/60000), то розмір судового збору який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави складає 199,80 грн. (600 грн. - судовий збір що підлягав сплаті відповідно до п.п. 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» х 33,3 %/100 %).

Outcome: partial