Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, що розташована на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області, загальною площею 3.22 га., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №359273, виданим 18.08.2005 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Позивач вказує, що являється спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON] та прийняв спадщину, однак не може її оформити через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, які було втрачено. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим 07.03.2019 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до 1 січня 2004 року, а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори №307/02-14 від 20.03.2020 року вбачається, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки звернувся до Кодимської районної державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №359273, через відсутність цього державного акта, який позивач втратив. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.125 ЗК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Згідно розпорядження Кодимської РДА Одеської області №686 від 23.10.2003 року [PERSON] , яка померла [INFO] , передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,22 га на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області та 18.08.2005 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №359273, тобто більш ніж через 2 роки після смерті спадкодавця. Зазначене підтверджується і відповіддю відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №77/109-20 від 14.05.2020 року, з якої встановлено, що на ім`я [PERSON] дійсно 18.08.2005 року було видано державний акт серії ЯА №359273 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,22 га. Даний державний акт було видано взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0248190 за №190. Згідно ч.1 ст.25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Згідно ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, в судовому засіданні встановлено, що земельну ділянку передано [PERSON] у власність вже після припинення її цивільної правоздатності. В той же час судом встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) як члену КСП «Колос» с.Олексіївка Кодимського району Одеської області, яке було посвідчене сертифікатом на право на земельну часту (пай) серії ОД-12 №0248190 та яке не припинилося внаслідок її смерті. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що суб`єкт, право якого порушене може захистити його у конкретний спосіб, що способами захисту прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна або припинення правовідношення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Outcome: partial