Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

ПАТ «Полтава-банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказував, що відповідно до умов договору № 98793 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від ПАТ «Полтава-банк» від 01.02.2008 року Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок та видав кредитну картку строком на 3 роки та встановив кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. з процентною ставкою за користування кредитним лімітом в розмірі 2,5 % щомісячно з суми заборгованості та подвійної процентної ставки за користування несанкціонованим овердрафтом. Мінімальне обов»язкове погашення встановлено в розмірі 7 % від заборгованості на кінець попереднього місяця. В забезпечення своєчасного та повного повернення кредиту було укладено договір поруки №98793 від 01.02.2008 року між ПАБ «Полтава-банк» і [PERSON], згідно якого [PERSON] зобов'язалася при невиконанні позичальником [PERSON] зобов'язань перед ПАБ «Полтава-банк» в термін та на умовах, визначених кредитним договором погасити кредитну заборгованість в сумі 5000 грн., нараховані відсотки за користування кредитом з розрахунку 2,5 % та подвійну процентну ставку за користування несанкціонованим овердрафтом. Банк свої зобов»язання виконав, однак [PERSON] у порушення умов договору у встановлений строк не проводила чергові платежі, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 4655,57 грн., яка складається з суми боргу по тілу кредиту - 3955,06 грн.; суми прострочених відсотків за користування кредитом 700,51 грн. Позивач просить суд розірвати договір №98793 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від ПАТ «Полтава-банк» від 01.02.2008 року між ПАТ «Полтава-банк» та [PERSON] та стягнути із Відповідачів солідарно на користь ПАТ «Полтава-банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 4655,57 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Полтава-банк» Телятник О.М. позов підтримав та прохав повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що заборгованість виникла в зв»язку з відсутністю коштів для її погашення. Зобов»язується борг погасити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, а саме в частині підписання договору поруки. Щодо стягнення з неї суми боргу заперечувала, оскільки з часу підписання нею договору поруки минуло 5 років, прохала застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору № 98793 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від АБ «Полтава-банк» від 01.02.2008 року, ПАТ «Полтава-банк» було надано відповідачу [PERSON] відкличний кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. строком на 1 рік з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 2,5 % на місяць з суми заборгованості та подвійної процентної ставки за користування несанкціонованим овердрафтом. Тариф за зняття готівки на банкоматах та пунктах видачі готівки ПАТ «Полтава-Банк»складає 1% від суми зняття. Мінімальне обовязкове погашення встановлено в розмірі 7% від суми заборгованості на кінець попереднього місяця (а.с.6). В забезпечення своєчасного та повного повернення кредиту відповідачкою [PERSON], було укладено договір поруки № 98793 від 01.02.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON], згідно якого остання зобовязалася при невиконанні [PERSON] своїх зобовязань перед позивачем в термін та на умовах, визначених договором, погасити кредитну заборгованість в розмірі 5000 гривень та нараховані відсотки (а.с.7) Свої зобовязання щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом відповідач [PERSON] не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 4655 гривень 57 копійок(а.с.12-28). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Тому підлягають задоволенню вимоги позивача в частині розірвання договору № 98793 від 01.02.2008 року, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON] та в частині стягнення заборгованості з [PERSON] Разом з тим, суд вважає, що вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 4.1 Договору поруки, укладеним між позивачем та відповідачкою [PERSON], передбачено, що договір вступає в силу в момент його підписання і діє до повного погашення Позичальником або Поручителем своїх зобовязань по Договору № 98793 від 01.02.2008 року. Тобто, строк дії договору поруки з урахуванням положень ст. 252 ЦК України є невстановленим. Відповідно до п.п 1.1 кредитного договору № 98793 від 01.02.2008 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від АК «Полтава-банк», Клієнт доручає, а Банк відкриває Клієнту картковий рахунок та видає кредитну картку строком на 1 рік. За змістом вищевказаного пункту Договору, днем настання строку виконання основного зобовязання є 01 лютого 2009 року. Позивач у шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобовязання вимоги до [PERSON], як до поручителя щодо виконання зобовязання не пред"явив. За таких умов відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука вважається припиненою з 02.08.2009 року, а тому позовні вимоги до [PERSON]. є безпідставними. Вищевказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України у справі № 6-33цс12, згідно яких умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору змінений строк виконання основного зобов'язання, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителів могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку. Аналогічна правова позиція викладена у справі 6-78цс12. Також підлягає задоволенню вимога про стягнення з [PERSON] судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial