Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 06 травня 2016 року між нею та [PERSON] був укладений договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Гетьмана Михайла Дорошенка (Дорошенка), буд. 80, у м. Каневі, Черкаської області. Державна реєстрація права власності на житловий будинок відбулася 06 травня 2016 року, номер запису про право власності: 14427335. В її житловому будинку, що належить їй на праві особистої приватної власності та який розташований за адресою: вул. Гетьмана Михайла Дорошенка (Дорошенка), буд. 80, у м. Каневі, Черкаської області, не зареєстровані, але фактично проживають відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON]. Відповідачі мали намір придбати у власність вказаний житловий будинок у дарувальника [PERSON] і з цих підстав попередній власник дозволив проживати сімї [PERSON] при умові укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, але відповідачі відмовились придбати у власність вказаний житловий будинок і звільняти його також не бажають. Договір найму житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Гетьмана Михайла Дорошенка (Дорошенка), буд. 80, у м. Каневі, Черкаської області з [PERSON] чи [PERSON], ні нею як власником житлового будинку, ні попереднім власником не укладався, право власності на даний житловий будинок у сімї [PERSON] відсутнє, крім того ні [PERSON], ні [PERSON], ні їх неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON] не є членами її сімї або сімї попереднього власника [PERSON], а тому законних підстав для проживання у вказаному вище житловому будинку, та який належить їй на праві особистої приватної власності у відповідачів немає. Крім того, вони усі не зареєстровані в цьому житловому будинку. Як власник житлового будинку №80, по вул. Гетьмана Михайла Дорошенка, у м. Каневі, Черкаської області вона неодноразово зверталася до відповідачів з вимогою звільнити незаконно зайнятий ними житловий будинок, але вони постійно ігнорують ці вимоги та не допускають її до житлового будинку, чим порушують її право власності на вказаний житловий будинок. Через постійне ігнорування її законних вимог з боку відповідачів про усунення порушення права власності позивача на житловий будинок та звільнення незаконно зайнятого ними житлового будинку 06 серпня 2016 року, вона була змушена звернутися з відповідною заявою до Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП у Черкаській області з заявою про спонукання [PERSON] та [PERSON] звільнити незаконно зайнятий житловий будинок, який належить позивачу на праві особистої приватної власності та розташований за адресою: вул. Гетьмана Михайла Дорошенка (Дорошенка), буд. 80, у м. Каневі, Черкаської області. 12 серпня 2016 року вона отримала висновок з Канівського ВП відповідно до якого їй рекомендовано звернутися з даного питання до суду. 15 серпня 2016 року вона спробувала ще раз у добровільному порядку вирішити питання звільнення незаконно зайнятого відповідачами та їх неповнолітніми дітьми житлового будинку, який належить їй на праві особистої приватної власності. З цією метою, вона через приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу [PERSON] звернулася з заявою до відповідачів з вимогою до 15 листопада 2016 року виселитися з її житлового будинку всією сімєю та звільнити його від їхнього особистого майна. Але всупереч цьому відповідачі не виселилися з житлового будинку всією сімєю і не звільнили його від їхнього особистого майна та продовжують незаконно, без будь яких правових підстав, займати, належний їй на праві особистої приватної власності, житловий будинок, розташований за адресою: вул. Гетьмана Михайла Дорошенка (Дорошенка), буд. 80, у м. Каневі, Черкаської області. Через неправомірні дії відповідачів вона, як власник житлового будинку та її неповнолітній син не можуть вселитися, з метою проживання, у належний їх на праві особистої приватної власності, житловий будинок, розташований за адресою: вул. Гетьмана Михайла Дорошенка (Дорошенка), буд. 80, у м. Каневі, Черкаської області. Єдиною можливістю відновити порушене конституційне право позивача на вільне користування своєю власністю (ст. 41 Конституції України) є покладення на відповідачів обовязку усунути перешкоди в користуванні майном та примушення їй звільнити незаконно зайняте житлове приміщення та звільнити його від всього їхнього особистого майна. Просить суд зобовязати [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належним позивачу на праві особистої приватної власності житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Гетьмана Михайла Дорошенка (Дорошенка), буд. 80, у м. Каневі, Черкаської області, шляхом зобовязання їх солідарно, протягом одного місяця з дати набрання відповідним рішенням законної сили, звільнити житловий будинок, розташований за адресою: вул. Гетьмана Михайла Дорошенка (Дорошенка), буд. 80, у м. Каневі, Черкаської області, без надання їм іншого житлового приміщення. Судові витрати та витрати за надання правової допомоги адвоката покласти на відповідачів солідарно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.149). В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ЧК №020303 від 20.02.2017 (а.с.162) позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON], який діє на підставі ордерів серії ЧК №№41433, 41432 від 28.02.2017 (а.с.51,52) в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо задоволення позову та стягнення з відповідачів судових витрат та витрат на правничу допомогу, оскільки вони, на його думку, не є співмірними зі складністю справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування виконкому Канівської міської ради [PERSON], яка діяла на підставі доручення від 03.01.2017 (а.с.42) в судове засідання не зявилася, надала до суду телефонограму та заяву (а.с.109,124) про розгляд справи без участі в судовому засіданні представника органу опіки та піклування, просить прийняти рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч. 1 ст. 383 ЦК України - передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому суд звертає увагу, що п. 1 ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку №80 по вул. Дорошенка в м. Каневі Черкаської області, що відповідно підтверджується договором дарування від 06 травня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], за реєстровим № 850 (а.с.12-14) та інформаційною довідкою №58671923 від 06.05.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.22-23). З висновку ст. інспектора Канівського ВП ГУНП України в Черкаській області від 12.08.2016 (а.с.24) вбачається, що 06.08.2016 до Канівського ВП надійшла заява від [PERSON] про те, що громадяни [PERSON] та [PERSON] відмовляються залишати будинок заявниці в м. Каневі по вул. Дорошенка, 80. Висновком встановлено, що в даній події відсутня субєктивна сторона складу злочину та вбачаються цивільно-правові відносини, рекомендовано [PERSON] звернутися до суду. З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат» передано [PERSON] та [PERSON] заяву [PERSON], в якій остання вимагає виселитися з її будинку всією сімєю та звільнити будинок від особистого майна, зареєстровано в реєстрі №596 (а.с.25). З довідки виконавчого комітету Грищинецької сільської ради Канівського р-ну Черкаської області «421 від 17.10.2017 (а.с.138) вбачається, що відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] дійсно зареєстровані в [INFO], але фактично не проживають, що також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу (а.с.37,38). З висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області від 14.12.2017 (а.с.125) про доцільність (недоцільність) виселення неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Гетьмана Михайла Дорошенка (Дорошенка) б.80 в м. Каневі без надання їм іншого житлового приміщення, вбачається, що комісією встановлено, що житловий будинок за вище зазначеною адресою не належить на праві власності або користування родині [PERSON], тому виселення родини [PERSON] разом із дітьми є доцільним. Враховуючи зимовий період, надати термін для пошуку іншого житла, за домовленістю між сторонами. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, на яку посилається позивач [PERSON], власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно п.п. 34,35 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. За вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку, що позов у частині усунення перешкод у користуванні належним позивачу на праві особистої приватної власності житловим будинком, шляхом його звільнення, без надання іншого житлового приміщення підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає, що на відповідачів солідарно слід покласти сплату судових витрат по справі, що понесені позивачем при зверненні до суду з позовом. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно підлягає до стягнення на користь [PERSON] 640 грн. сплаченого судового збору. Крім того позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, що відповідно до наданого суду розрахунку становить 4933,60 грн. (а.с.151-153). Враховуючи заявлене в судовому засіданні клопотання представника відповідачів [PERSON] про безпідставність витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає, що дані вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, оскільки при наданні розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу (а.с.150-153), на думку суду, представником позивача було завищено суми розрахунку. Зокрема, в основу розрахунку взято розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2018 року 1762,00 грн. Зазначені в розрахунку та акті виконаних робіт від 25.01.2018 (а.с.152) по наданню професійної правничої допомоги до угоди про надання правової допомоги адвоката за №61/1 від 14.11.2016, послуги представником [PERSON] виконувалися протягом 2017 року, коли відповідно до частини 2 статті 84 ЦПК України (в редакції до 03.10.2017) граничний розмір компенсації витрат на правничу допомогу обмежувався 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за годину участі особи. Тому відповідно до ст.ст. 137,141 ЦПК України дані витрати підлягають стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача в розмірі 2610,40 грн. (з розрахунку: 1 година попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин - 1600*40%; 1 година вивчення правового аналізу матеріалів справи 1600*40%; 1 година підготовки процесуальних документів - 1684*40%; 30 хв. участі у судових засіданнях - 1600*40%; 30 хв. участь у судових засіданнях - 1684*40%). Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог даного позову. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.317,319,321,383,391 ЦК України,

Outcome: partial