Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донуглепоставка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 09.04.2013 року по 13.10.2017 року працював машиністом підземних установок, учнем прохідника підземного 4 розряду, прохідником підземним 4,5 розрядів. 13.10.2017 року він був звільнений наказом № 84к. Станом на 13.10.2017 року підприємство мало заборгованість по заробітній платі, яку виплатило лише 09.01.2018 року. Оскільки відповідачем у порушення вимог ст. 116 КЗпП України була допущена затримка розрахунку при звільненні тривалістю 60 робочих днів, просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку, 3000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. В наданих запереченнях пояснив, що підприємство перебуває в скрутному матеріальному становищі, за їх думкою сума середнього заробітку не повинна перевищувати розмір заборгованості по заробітній платі, а саме 7458,65 грн., а сума моральної шкоди є завищеною. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з»явився двічі, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. ( а.с. 18,31). Суд, вислухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач з 09.04.2013 року по 13.10.2017 року працював в ТОВ «Донуглепоставка» в якості машиніста підземних установок, учнем прохідника підземного 4 розряду, прохідником підземним 4,5 розрядів.( а.с. 7). Наказом № 84 к від 13.10.2017 року він був звільнений наказом за власним бажанням( а.с. 24). Як вбачається з матеріалів справи підприємство розрахувалось з позивачем по заробітній платі 09.01.2018 року ( а. с. 25-27), компенсація середньомісячної заробітної плати за 60 робочих днів становить 10896 грн. ( а. с. 25). \~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~Відповідно до положень\~ст. 115 КЗпП України,\~ст. 24 Закону України "Про оплату праці"\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України встановлено обовязок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому визначальним є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку . Підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Оскільки відповідач не виплатив позивачу вчасно суми, що належать йому у зв»язку із звільненням, згідно ст.. 117 КЗпП України відповідач має виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, суд приходить до висновку і погоджується з доводами позивача, викладеними в позовній в заяві про те, що остаточний розрахунок був здійснений відповідачем саме 09.01.2018 року. Середній заробіток за час затримки розрахунку становить 10896 грн. ( 181,60 х 60= 10896 грн.). Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог, зокрема про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10896 грн. Відповідно до ч.1\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Суд вважає, що невиплатою позивачеві розрахунку при звільненні, до якого входить заборгована заробітна плата, порушено його трудові права, передбачені ст.ст.115,\~116 КЗпП України, що завдало йому моральної шкоди, відшкодування якої з урахуванням обставин справи, наданих позивачем доказів, а також засад розумності і справедливості суд визначив в розмірі 300 грн.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 813,76 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial