Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства (далі - АТ) «Завод «Маяк» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 29.10.2018 року працював на посаді директора департаменту економіки ПАТ «Завод «Маяк», з якої був звільнений 30.05.2019 року за власним бажанням. Проте при звільнені розрахунку з ним не проведено. Оскільки у день звільнення з ним не проведено повного розрахунку по нарахованій але невиплаченій заробітній платі, [PERSON] просить суд стягнути з АТ «Завод «Маяк» на його користь 93 264 грн. 55 коп. заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31.05.2019 року та по день ухвалення рішення у справі. Відповідач через свого представника надав відзив, у якому позовні вимоги визнавав частково, а саме щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 52 462 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1 188 грн. 03 коп. за кожний день затримки розрахунку. Позивач у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що з 29.10.2018 року [PERSON] прийнятий на роботу до ПАТ «Завод «Маяк» на директора департаменту економіки, 30.05.2019 року звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача. Відповідно до довідки АТ «Завод «Маяк» станом на 06.06.2019 року, розмір невиплаченої заробітної плати [PERSON] без урахування податків та інших обов`язкових платежів за період з жовтня 2018 року по червень 2019 року становить 93 264 грн. 55 коп. Згідно заяви [PERSON] , останній звернувся до комісії по трудових спорах ПАТ «Завод «Маяк», в якій просив зобов`язати ПАТ «Завод «Маяк» виплатити йому заробітну плату в сумі 40 801 грн. 73 коп. за період з 01.10.2018 року по 28.02.2019 року. Відповідно до рішення № 202 комісії про трудових спорах ПАТ «Завод «Маяк» від 12.03.2019 року заяву [PERSON] задоволено та зобов`язано ПАТ «Завод «Маяк» у визначений законодавством строк провести виплату заробітної плати у розмірі 40 801 грн. 73 коп. за період з 01.10.2018 року по 28.02.2019 року. 26.03.2019 року Комісією про трудових спорах ПАТ «Завод «Маяк» видано посвідчення № 202 на примусове виконання рішення комісії про трудових спорах № 202 від 12.03.2019 року про стягнення з ПАТ «Завод «Маяк» на користь [PERSON] заробітну плату за період з 01.10.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 40 801 грн. 73 коп. без урахування обов`язкових податків та зборів. На підставі заяви [PERSON] заступником начальника відділу Оболонського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Манасерян А.А. 24.05.2019 року відкрито виконавче провадження № 59191200 з примусового виконання посвідчення № 202, виданого 26.03.2019 року Комісією про трудових спорах ПАТ «Завод «Маяк». Таким чином, з урахуванням рішення КТС, розмір невиплаченої заробітної плати [PERSON] становить 52 462 грн. 82 коп. За змістом ст.ст. 47, 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Однак, в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство не провело остаточний розрахунок з позивачем за виконану ним роботу, чим порушено його трудові права, які підлягають відновленню шляхом стягнення з АТ «Завод «Маяк» на користь [PERSON] суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки "класичне" право власності, яке розглядається в Україні, а й до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачкою саме по заробітній платі є порушенням статей 47 та 116 Кодексу, тому з відповідача має бути стягнутий середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум по день постановлення рішення. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Відповідно до наказу № 56 АТ «Завод «Маяк» від 06.03.2019 року про надання відпустки, [PERSON] на період складання сесії вищого навчального закладу ІV рівня акредитації з заочною формою навчання надано навчальну відпустку за навчальний період з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року строком на 20 календарних днів з 11.03.2019 року по 30.03.2019 року. Відповідно до наказу № 146 АТ «Завод «Маяк» від 24.04.2019 року про надання відпустки, [PERSON] надано частину щорічної основної відпустки за період роботи з 29.10.2018 року по 28.10.2019 року строком на 9 календарних днів з 30.04.2019 року по 10.05.2019 року. Як вбачається зі змісту довідки АТ «Завод «Маяк» від 02.10.2019 року за № 1019/700 розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становив 1 188 грн. 03 коп. Таким чином, заборгованість АТ «Завод «Маяк» розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] за період з 31.05.2019 року по 16.10.2019 року становить 115 238 грн. 91 коп. (97 робочих дні х 1 188 грн. 03 коп.). Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач при звільнені до суду з цим позовом звільнений від оплати судового збору, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial