Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

До суду 31.05.2017 року надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з онуком [PERSON]; визначити способи участі бабусі [PERSON] у спілкуванні та вихованні онука наступним чином: -отримувати інформацію про стан здоров'я онука; -необмежене відвідування бабусею дошкільного закладу, занять з підготовки до школи, а також у майбутньому - школи за місцем перебування онука; -зустрічі і побачення з онуком з п'ятниці до неділі з ночівлею кожного тижня за місцем проживання/перебування бабусі; -спільний відпочинок два рази на рік: щороку в літній період, щороку в зимовий період; -спільне необмежене відвідування бабусі з онуком концертів, театрів, містечок розваг, спортивних та розвиваючих гуртків; -необмежене спілкування з онуком засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що її донька [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] та в них [INFO] року народився син [PERSON]. [INFO] року померла донька позивача та з цього часу онук проживає з відповідачем. Після смерті доньки відповідач, з яким проживає онук не надає можливості спілкуватися з ним та чинить перешкоди в спілкуванні, а тому позивач вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Також позивач просила внести корективи в графік зустрічей з онуком та замість середи з 12.00 год до 19.00 год. на другу та четверту п'ятницю з 12.00 год до 22.00 год. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Відзив на заявлені вимоги до суду не надійшов. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила встановити дні спілкування згідно з їх висновком. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Стаття 257 СК України передбачає, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спір щодо участі баби, діди, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (ст. 263 СК України). Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч. 2 ст. 159 СК України). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народилася [INFO] року. Матір'ю [PERSON] є [PERSON], яка після реєстрації 14.07.1984 року шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». В жовтні 2002 року [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». 19 листопада 2010 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що після смерті [PERSON] дитина залишилась проживати разом з відповідачем. 11.04.2017 року [PERSON] зверталась до Служби у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації із заявою щодо усунення перешкод у спілкуванні з малолітнім онуком та листом від 27.04.2017 року [PERSON] було повідомлено, що батьку дитини членами комісії роз'яснене чинне законодавство щодо участі у вихованні онука його бабусею. З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2017 року [PERSON] написав заяву завідуючій ДНЗ №180 в якій повідомив, що він не надає згоди віддавати дитину [PERSON], [INFO] нікому, крім бабусі [PERSON], подруги [PERSON] та просив не давати зустрічі його дитини з бабусею [PERSON]. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя...., і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції , держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід'ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину (ст. 19 Конвенції про права дитини) . За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Як встановлено в суді, між сторонами по справі склалися конфліктні стосунки щодо часу спілкування позивача з дитиною, які самі по собі не можуть впливати, та як наслідок, усунути позивача від спілкування з дитиною. З пояснень позивача вбачається, що вона прагне приймати участь у вихованні дитини та створювати для нього необхідні умови для розвитку, підтримання нормального здоров'я та відпочинку. Суду під час розгляду справи не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що [PERSON], як бабуся дитини, несе загрозу для дитини та її спілкування суперечить інтересам дитини. Крім того судом встановлено, що позивач не має можливості спілкуватися з онуком, не знає його місце проживання, на даний час та місце навчання. Частиною 5 ст.19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Актом обстеження умов проживання складеного 08.09.2017 року встановлено, що за місцем проживання бабусі за адресою: [ADDRESS] житлово-побутові умови проживання [PERSON] створено належним чином для спілкування та участі у вихованні малолітнього онука [PERSON]. Згідно Висновку Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.11.2017 року №109/05/40-10995 вбачається, що Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує визначити наступні способи участі бабусі [PERSON] у вихованні онука [PERSON], 2010 року народження, у такому порядку: -перший та третій тиждень місяця з п'ятниці по неділю -щовівторка та щосереди з 12.00 до 19.00 -один місяць влітку та половина зимових канікул. Також у висновку зазначено, що [PERSON] пояснив, що з позовними вимогами він погоджується частково та зазначив, що зустрічі повинні проходити в його присутності та за бажанням дитини. Суд вважає, що порядок спілкування бабусі з онуком, який визначений службою у справах дітей узгоджується з вимогами чинного законодавства, відповідає інтересам дитини та обставинам справи, враховувати інтереси дитини, вік дитини (на даний час навчається в школі), стан її здоров'я. Суду не надано доказів, що дитина негативно відноситься до бабусі. Суд також вважає, що вказаний порядок зустрічі позивача з дитиною не призведе до порушення прав останнього, прав відповідача по справі. Позивач в судовому засіданні просила внести корективи в графік зустрічей з онуком та замість середи з 12.00 год до 19.00 год. на другу та четверту п'ятницю з 12.00 год до 22.00 год. Проте суду не було надано доказів щодо необхідності внесення змін до графіку зустрічей та відповідності вказаного часу інтересам малолітньої дитини. Приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини з бабусею у формі встановлення порядку спілкування та проведення спільного відпочинку відповідає інтересам дитини та вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. З огляду на викладене, приймаючи до уваги вік дитини, особливості його розвитку та відпочинку, суд вважає за доцільне визначити способи участі у спілкуванні та вихованні [PERSON], 2010 року народження бабусею [PERSON] наступним чином: -перший та третій тиждень місяця з п'ятниці 17.30 год. до 19.00 год. неділі -щовівторка та щосереди з моменту закінчення навчального процесу в школі до 19.00 год. -один місяць влітку та половина зимових канікул. Крім того, враховуючи що відповідач чинити перешкоди у спілкуванні бабусі з онуком, що підтверджується написаною заявою відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги в частині зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з онуком. У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнього судові витрати.

Outcome: partial