Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] 08.07.2020 звернулася до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона 20.06.2019 зареєструвала з відповідачем [PERSON] шлюбу, від якого вони маю неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини згідно свідоцтва про народження є відповідач. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує лише допомогу по догляду за малолітньою дитиною. Через необхідність догляду за малолітньою дитиною до досягнення нею 3-річного віку, вона не може працювати, а отже не має заробітку для свого власного утримання. З відповідача за судовим наказом стягуються аліменти на утримання дитини, однак зазначених коштів, які будуть стягуватися примусово не вистачатиме для повноцінного утримання сім`ї. [PERSON] працездатний, здоровий чоловік, має достатній дохід, працює в ДПТНЗ "Роменське ВПУ" та отримує достатню стабільну зарплату. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, утримань за виконавчими документами з нього не проводиться. Відповідач має можливість надавати на утримання позивача, як матері дитини до трьох років, матеріальну допомогу, проте не бажає цього робити добровільно, що змусило її звернутися з даним позовом до суду. 04 серпня 2020 р. суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та з призначенням судового засідання на 15.10.2020. 12 вересня 2020 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, свої доводи з цього приводу обгрунтовує тим, що з нього за судовим наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області стягуються на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Також він приймає участь у лікуванні та догляді хворого батька, який є особою з інвалідністю, пенсіонером по інвалідності 3 групи. Батько хворіє на декілька тяжких хвороб, серед яких цукровий діабет, серцево-судинні захворювання , з якими періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні. За висновком лікарів медичне лікування батька включає дієту, інсулінотерапію, прийом тіогама турбо, тівортін, небіволол, армадін, нуклео ЦМФ, кокарніт, сертофен, диокор, тромбонет, ко-амлесса. Також вказано про необхідність приймання цукрозамінників (стевія), глюкофаж, ізокет, етсет, тризипін лонг, мускомед, вітаксон, канефрон. Загальна вартість перелічених медичних препаратів становить 3720,93 грн на сайті мережі аптек «Аптека низьких цін». Відповідач вважає своїм обов`язком матеріально допомагати батьку, в тому числі шляхом періодичного придбання вказаних медичних препаратів, на що він витрачає в середньому 1000 грн. на місяць. Оскільки відповідач проживає в іншому районі і в той же час бажає спілкуватися з дитиною, то періодично приїздить до нього. Витрати на поїздки в середньому відповідач рахує 2000 грн. щомісяця. Також з 01.09.2020 він буде змушений винаймати в м. Ромни, де він працює, житло, витрати на що становитимуть щонайменше 2000-3000 грн. на місяць. Крім того він купує сину предмети дитячої гігієни, продукти харчування, незалежно від сплати аліментів, що в середньому на місяць становить близько 1350 грн. Також він придбав сину різноманітне приладдя для догляду за ним та його здоров`я (дитяча коляска, комод пеленальний тощо), що підтверджується чеками закладів торгівлі. Крім того, під час спільного проживання він придбав дружині мобільний телефон, що підтверджується чеком ТОВ «Алло» від 28.09.2019. Заробітна плата відповідача за місцем роботи у ДПТНЗ «Роменське ВПУ» з усіма бюджетними відрахуваннями становить 7911,95 грн. А в разі задоволення позову, з урахуванням фактичних витрат, які відповідач несе щомісяця, в нього не залишиться коштів на власне утримання. Крім того, з 01.09.2020 він буде працювати на одну ставку, а тому розмір його заробітної плати зменшиться і становитиме дещо більше 5000 грн., що може поставити його зовсім у скрутне матеріальне становище. Враховуючи усе викладене вище, очевидним є те, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу своїй дружині, оскільки заробітної плати, яку він отримує, ледь вистачає для забезпечення його поточних витрат і власних життєвих потреб. В той же час, відповідач вважає, що оскільки його дружина має роботу (перебуває у декретній відпустці), то може працювати і самостійно заробляти на життя. Вона живе зі своїми батьками, які мають дохід і також можуть надавати їй матеріальну допомогу. А тому, враховуючи вказане, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю. Позивачка [PERSON] надала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач ще жодного разу не сплатив аліменти на утримання їх сина, в зв`язку з чим вона 20.08.2020 року звернулася з заявою щодо примусового виконання судового наказу № 585/1633/20 від 05.08.2020 \~ \~ \~ \~до відділу ДВС за місцем реєстрації боржника. В своєму відзиві відповідач надає суду неправдиву інформацію стосовно того, що проживає зі своїм хворим батьком, приймає участь у лікуванні та догляді хворого батька, оскільки він працює та відповідно проживає в м. Ромни, а не в с. Тростянець, де мешкають його батьки. Батько відповідача догляду не потребує, він веде звичайний спосіб життя, тримає разом з дружиною домашнє господарство, обробляють присадибну ділянку, їздить за кермом автомобіля на далекі відстані, часто без супроводу інших. За всі роки, що сторони прожили разом, відповідач жодного разу матеріально не допоміг своїм батькам, а було навпаки. Доказів того, що відповідач купував для свого батька перераховані ним у відзиві ліки, він не надав. За всі роки подружнього життя позивачка не спостерігала випадку приймання свекром цукрозамінників, а інсулін він здебільшого отримує безкоштовно від держави. З 01.09.2020 року відповідач постійно проживає у гуртожитку Роменського вищого професійного училища, в кімнаті 101, тобто ніякого житла він не винаймає. Позивачка зазначає, що з 26.06.2020 і по сьогоднішній день вона не отримувала від відповідача ніякої матеріальної допомоги на сина. Щодо витрат відповідача на продукти харчування гостинці, то останнім згідно чеків за весь період його від відвідування сина понесено витрат на суму: у липні 1137 грн., у серпні 88 грн. 50 коп., що в загальному складає за 2 місяці 1225 грн., а не 2000 грн щомісяця, як вказав відповідач. Стосовно витрат позивачки на дитину, то в період з 26.06.2020 і по сьогоднішній день вони становлять 7057 грн. Крім того, відповідач вводить суд в оману, коли пише про здійснення ним придбання дитячої коляски, ліжечка, комода пеленального та інших речей, які відповідач підтверджує чеками. Дані речі після народження сина подаровані його батьками. На той час вона з відповідачем мали спільний бюджет, тобто окремо відповідач нічого дитині не купував. Щодо мобільного телефону, про який вказано у відзиві, то даний телефон відповідач купив через 2 місяці після народження дитини у якості подарунка. Таким чином, сума 4350 грн. додаткових витрат, про які пише відповідач, являються вигаданими. Крім того, відповідач не надав жодних доказів про зменшення своєї заробітної плати. Позивачка ж на даний час знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до трьох років, тобто не може працювати, а відповідно і самостійно заробляти на життя, оскільки займається доглядом однорічної дитини. Пенсії батьків, з якими вона проживає в с. Овлаші та допомоги на дитину, що в загальному становить 5488, 01 грн. не вистачає для проживання. Позивачка вважає, що вказані відповідачем обставини є необґрунтованими і безпідставними, а тому просить задовольнити позов повністю. В запереченнях на відповідь на відзив від 21.09.2020 [PERSON] вказує на те, що доводи позивачки у відповіді на відзив є безпідставним. Зокрема, у відповідача є квитанції про сплату аліментів через «Укрпошту» у липні та серпні 2020 р. А тому обставини стягнення аліментів на утримання сина безумовно впливають на його можливість утримувати дружину. Обставини участі відповідача в утриманні батька доведені довідкою-характеристикою з місця проживання. Відповідачем додана медична документація та лікарські призначення на підтвердження захворювання батька та необхідності придбання ним медпрепаратів, вартість яких становить 3720,93 грн. Ці витрати він особисто несе, оскільки вважає це своїм обов`язком. Відповідач переконаний, що його батько знаходиться в гіршому стані ніж дружина, а тому допомога йому, а не дружині є для відповідача пріоритетом. Та обставина, що відповідач проживає в гуртожитку не впливає на необхідність матеріальної допомоги хворобу батькові. Докази зменшення з 01.09.2020 заробітної плати до 5000 грн. відповідач надасть пізніше після її нарахування бухгалтерією, оскільки відзив на позов ним був поданий до вересня 2020 р. Тож враховуючи обставини витрат відповідача, про які він вказував у відзиві, задоволення судом позову порушуватиме його конституційне право на достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї. Доводи позивачки про недостатність коштів її сім`ї, до якої входить вона та її батьки, є неправдивими оскільки в с. Овлаші батьки тримають підсобне господарство, пасіку, батько має металошукач, відшукує і продає метал. Позивачка в сувою чергу не економить на товарах та сумішах для дитини та купує їх за високою ціною. Таким чином, оскільки позивачка не надала доказів на підтвердження доводів позову, то її вимоги щодо її утримання є безпідставними. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та у відповіді на відзив. Відповідач та його представник заперечували проти позову, посилаючись на обставини, вказані у відзиві. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 20 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Роменським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 98 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 209 від 30.07.2019, від даного шлюбу позивач і відповідач мають спільну дитину: малолітного сина [PERSON] , [INFO] , (а.с.4). Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю, що крім слів матері підтверджується довідкою про склад сім`ї з місця реєстрації від 23.06.2020 № 570 (а.с. 6). Судовим наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.08.2020 (справа № 585/1633/20, провадження № 2-н/585/102/20) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,починаючи з 08.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 27). Позивач [PERSON] працює в приватному підприємстві «Рубін» інженером з охорони праці та на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, що вбачається з довідки ПП «Рубін» від 24.06.2020 (а.с. 7), отримує допомогу в зв`язку з народженням дитини, аліменти на утримання дитини, інших доходів не має. З довідки про доходи [PERSON] з місця роботи Роменського ВПУ від 24.09.2020 та копії трудової книжки останнього, судом встановлено, що відповідач з 01.09.2020 переведений на посаду викладача та розмір отриманої за місяць заробітної плати з відрахуваннями складає 5114,87 грн. (а.с. 79-81,93). Як на підставу своїх заперечень проти задоволення позову відповідач посилається на стягнення з нього на користь позивача на утримання сина [PERSON] аліментів, має витрати на проживання, про що надав договір про тимчасове проживання в гуртожитку від 31.08.2020 та квитанцію, на харчування, про що надає квитанції, та на лікування хворого батька. \~ \~ \~ \~ Аліменти на утримання сина відповідач сплатив позивачці в липні в розмірі 2100 грн. та серпні - 1465 грн., про що надав квитанції АТ «Укрпошта» (а.с. 65). \~ \~ \~ \~З довідки про склад сім`ї [PERSON] від 09.07.2020 судом встановлено, що до складу його сім`ї входить мати [PERSON] та батько [PERSON] , які проживають в с-щі Тростянець Ічнянського району Чернігівської області (а.с. 30). \~ \~ \~ \~Згідно наданої [PERSON] медичної документації, його батько [PERSON] має ряд захворювань, серед яких цукровий діабет та серцево-судинні захворювання, в зв`язку з чим йому показане періодичне лікування. Відповідач також наводить приблизну вартість призначених лікарських засобів 3720,93 грн. (а.с. 33-35, 81-88). В зв`язку з наявністю хвороб [PERSON] має інвалідність 3-ї групи, та є пенсіонером (а.с. 29, 89). \~ \~ \~ \~Також [PERSON] надає квитанції, що підтверджують його витрати на пальне в автомобілі та продукти харчування для сина, які він купує під час його відвідування за місцем проживання позивачки (а.с. 37-42). В свою чергу, позивачка [PERSON] надає квитанції своїх витрат на харчування дитини та придбання інших товарів (одяг, постільна білизна) (а.с. 51-58). Її батьки, з якими вона проживає, є пенсіонерами, а мати зокрема, має третю групу інвалідності (а.с. 60-61). Згідно із\~ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Відповідно до ч. 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно частини 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, в ході розгляду справи відповідачем та його представником не надано суду достатніх доказів, які б дозволяли суду дійти висновку про фінансову неможливість відповідача надавати кошти на утримання дружини. Відповідач не надав суду належного документального підтвердження, що він несе витрати на лікування хворого батька, останнім лише наданий товарний чек від 09.06.2020, з якого не вбачається, що саме він поніс ці витрати (а.с. 90). Також, довідка-характеристика з місця проживання не конкретизує, яку саме участь та в якому розмірі [PERSON] приймає у лікуванні та догляді хворого батька (а.с. 31). Суд не приймає до уваги і посилання відповідача на те, що позивачка може утримуватися за рахунок батьків-пенсіонерів, які мають підсобне господарство, виходячи з двох аспектів: батьки не мають своїм обов`язком утримувати повнолітню дитину в даному випадку, а щодо ведення підсобного господарства, то як встановлено судом і не заперечується відповідачем, його батьки також за місцем проживання мають таке господарство і наявність даної обставини відповідач не визначає на свою користь чи користь його батьків в якості матеріального забезпечення. Доводи відповідача щодо можливості позивачки, яка має офіційне працевлаштування, працювати та отримувати заробітку плату, попри те що їх спільна дитина віком одного року, судом відхиляються, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 5 ст. 79 Сімейного Кодексу України дружині-матері мають бути створені у сім`ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов`язків. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, що закріплено в ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Отже, забезпечення зазначених прав дитини однорічного віку та прав дружини на материнство в разі виходу останньої на роботу, за умови тривалої фізичної відсутності матері біля дитини, не може відбуватися в повній мірі. За таких обставин, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, оскільки малолітня дитина проживає разом з позивачкою, яка в зв`язку з доглядом за вином не працює та додаткового заробітку немає, крім виплат на дитину, відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, отримує дохід, інших утриманців крім батьків він не має, суд присуджує відповідачу до сплати аліменти на користь та на утримання позивача у розмірі 1/6 частини його заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 08.07.2020, і до досягнення дитиною сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, що відповідає межам принципу розумності та справедливості, є достатнім та доцільним захистом порушеного права позивача. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial