Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] та просить вселити його в квартиру [ADDRESS]; встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши йому в користування житлову кімнату площею 17,5 кв.м., залишивши при цьому в користуванні [PERSON] - кімнати площею 15,4 кв.м, 15,0 кв.м. та 14,3 кв.м. Кухню, ванну кімнати, туалет та коридор площею - залишити у загальному користуванні. При цьому посилається на те, що на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року йому на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою одеською державною нотаріальною конторою 25 травня 2007 року, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою одеською державною нотаріальною конторою 18 грудня 2002 року, відповідачці на праві власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Квартира № [ADDRESS] є чотирьохкімнатною квартирою, загальної площі 87,0 кв.м., житлова 62,2 кв.м., корисна, 24,8 кв.м, яка складається з житлової кімнати площею 15,4 кв.м., житлової кімнати площею 15,0 кв.м., житлової кімнати 14,3 кв.м., житлової кімнати 17,5 кв.м., кухні площею 11,4 кв.м., ванної кімнати 3,4 кв.м., вбиральні 0,8 кв.м., коридору площею 9,2 кв.м. Після реєстрації права власності він звернувся до відповідачки з вимогою вселення у квартиру, але відповідачка, вважаючи себе єдиною власницею квартири відмовилась надати ключі від квартири. В зв'язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за відсутністю позивача та за його відсутністю. Проти заочного рішення суду не заперечують. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року, яке набрало законної сили 10.03.2015 року, [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за заповітом належить 1/3 частина квартири [ADDRESS], загальною площею 87,0 кв.м, в тому числі житловою 62,2 кв.м. Своє право власності позивач зареєстрував 25.06.2015 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 5- 7, 8) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою одеською державною нотаріальною конторою 25 травня 2007 року, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою одеською державною нотаріальною конторою 18 грудня 2002 року, відповідачці на праві власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Згідно висновку № 04/2017 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 14.02.2017 року експерт пропонує один технічно можливий варіант порядку користування приміщеннями квартири [ADDRESS], при якому: приміщення № 1 - житлова, площею 15,4 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 2 - житлова, площею 15,0 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 5 - коридор, площею 9,2 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 6 - кухня, площею 11,4 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 7 - вбиральня, площею 0,8 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 8 - ванна кімната, площею 3,4 кв.м. залишити в загальному користуванні. Власнику [PERSON] пропонується виділити приміщення № 3-житлова, площею 14,3 кв.м., що складає 45/100 частин. Власнику [PERSON] пропонується виділити приміщення № 4 - житлова, площею 17,5 кв.м., що складає 55/100 частин. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності проводиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року з послідуючими змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такій квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Таким чином, позивача слід вселити в належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Також, з врахуванням висновку № 04/2017 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 14.02.2017 року встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS]: приміщення № 1 - житлова, площею 15,4 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 2 - житлова, площею 15,0 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 5 - коридор, площею 9,2 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 6 - кухня, площею 11,4 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 7 - вбиральня, площею 0,8 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення № 8 - ванна кімната, площею 3,4 кв.м. залишити в загальному користуванні. Власнику [PERSON] виділити приміщення № 3-житлова, площею 14,3 кв.м., що складає 45/100 частин. Власнику [PERSON] виділити приміщення № 4 - житлова, площею 17,5 кв.м., що складає 55/100 частин. На підставі вище наведеного та

Outcome: partial