Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» про стягнення 9 258,46 грн. суми шкоди заподіяної майну та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. ДТП сталось з вини третьої особи, цивільна відповідальність якої застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай». Позивач неодноразово звертався до відповідача у справі для отримання страхового відшкодування шкоди заподіяної його майну діями третьої особи, проте отримував усні відмови з обґрунтуванням, що у відповідача зупинена ліцензія на вчинення страхової діяльності, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 08.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. У судові засідання відповідач не з`являвся, клопотань чи заяв з цього приводу суду не надав. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Частиною сьомою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. 04 січня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mercedes-Benz 300, державний номер [NUMBER] , під керування [PERSON] та Ford Fusion, державний номер [NUMBER] , під керування [PERSON] . Внаслідок зазначеної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/202/21 від 27.01.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідальність [PERSON] застрахована у відповідності до полісу №200825225 від 05.08.2020 року у товаристві з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай». 08 вересня 2021 року представник позивача - адвокат Сєдов М.В. направив на адресу відповідача адвокатський запит, в якому витребувано від страхової компанії висновок спеціаліста/експертний висновок, у відповідності до якого, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» визначено розмір матеріальної шкоди завданої неправомірною поведінкою [PERSON] по відношенню до майна, яке належить на праві власності [PERSON] , а саме транспортний засіб FORD FUSION, державний номер [NUMBER] . У відповідь на зазначений запит відповідачем надано ремонтну калькуляцію від 02.02.2021 року №21-051, в якій визначено розмір завданої шкоди у сумі 9258,46 грн. Станом на день звернення позивача до суду страхове відшкодування не виплачено. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі за текстом - Закон) встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з п. 22.1ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону). Відповідно до частини першої статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Крім того, позивач просить суд стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 14 000 грн. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Враховуючи наведені положення законодавства та позицію Верховного Суду, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково в частині стягнення витрат на правову допомогу, яка безпосередньо стосується цієї справи, а саме витрат на складання позовної заяви у сумі 6 000 грн.

Outcome: partial