Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] з вимогою позбавити його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та змінити спосіб стягнення аліментів на її утримання в розмірі 7500 грн. щомісяця до повноліття дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 12.02.2016 року, який 01.08.2017 року рішенням Сумського районного суду Сумської області розірвано. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . Позивачка зазначила, що відповідач безвідповідально ставиться до своєї доньки, не опікується нею, не проявляє батьківської турботи, не займається її вихованням з моменту народження і до цього часу. Вказала, що з часу постановлення рішення Сумським районним судом Сумської області - 25.06.2018 року, відповідно до якого відмовлено в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] та попереджено відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, [PERSON] так і не змінив свого ставлення до виховання їх доньки та продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо розвитку дитини, жодного разу не супроводжував дитину до дитячого садку та медичних установ, які донька відвідувала, жодного разу не привітав її з Днем народження, Новим роком та іншими святами. Також зазначила, що на даний час виникла необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25.06.2018 року, згідно якого з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 7500 грн., оскільки їй стало відомо, що відповідач працює за кордоном та отримує достатній дохід, а саме зі слів знайомих вона дізналася, що заробітна плата за кордоном складає щонайменше 1000 євро, що еквівалентно 31485 грн. А тому з метою захистити права та інтереси своєї доньки вимушена звернутись до суду. Позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Толмачова В.М., підтримуючи позовні вимоги, пояснила, що відповідачу [PERSON] був встановлений графік зустрічей з дитиною, однак відповідач не з`явився до Служби у справах дітей для вирішення питання про встановлення графіку, не дивлячись на неодноразові виклики, життям дитини не цікавиться і ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України». Від представника відповідача адвоката Менько Д.Д., який є представником відповідача, надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що вимоги позивачки не визнає, оскільки вважає їх без підставними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства і не відповідають дійсним обставинам справи, а тому вважає, що відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав. Також зазначив, що він дійсно працює за кордоном, але це не постійна робота і вона не забезпечує стабільного заробітку, на обліку і центрі зайнятості він не перебуває, державної соціальної допомоги не отримує, проживає у помешканні своєї матері та сплачує аліменти в розмірі ј частини від заробітку на утримання доньки від іншого шлюбу [PERSON] , 2008 року народження, а тому він не має можливості надавати матеріальну допомогу, як просить позивачка, в розмірі 7 500 грн. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації Будко Ю.О. в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , вважала, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення позивача, представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові доказами по справі, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі з 12.02.2016 року по 11.08.2017 року (а.с. 8,9). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25.06.2018 року в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відмовлено, але фактично зроблено висновок про неналежне виконання ним своїх батьківських обов`язків, попереджено відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та покладено на службу у справах дітей Сумської районної державної адміністрації контроль за виконанням ним батьківських обов`язків та збільшено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-13). Дитина на час подачі позову та розгляду справи в суді проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON] , 2016 року народження за адресою: [ADDRESS] , складений комісією у складі Будко Ю.О. (начальника служби у справах дітей Сумської РДА), Дудченко О.О. ( головного спеціаліста служби у справах дітей Сумської РДА), Вечорки Т.Г. (фахівця з соціальної роботи Сумського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді), дитина виховується у належних умовах, дівчинці достатньо приділяється уваги з боку дорослих, мати [PERSON] створила належні умови для життя та розвитку дитини (а.с. 18-23). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 22.04.2019 року, складений комісією в складі секретаря сільської ради Степаненко О.В., спеціаліста І категорії сільської ради Горової Н.О. та діловода сільської ради Шматухи С.І. дитина проживає в одній кімнаті з мамою, має своє ліжко, достатню кількість одягу, взуття, постільної білизни, а тому комісія прийшла до висновку, що в сім`ї [PERSON] створено усі умови для повноцінного фізичного та розумового розвитку дитини [PERSON] (а.с. 25). З довідок Косівщинського дошкільного навчального закладу «Золота рибка» та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Сумської районної ради Сумської області, що позивачка [PERSON] добре піклується про свою доньку, стан фізичного та психологічного розвитку відповідає віку дитину, вона має охайний, доглянутий вигляд, мати вчасно проводить обстеження дитини, робить щеплення (а.с. 16). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачкою [PERSON] , часто з нею зустрічається, а її колишнього чоловіка [PERSON] вона бачила лише один раз до народження їх доньку [PERSON] . Про дитину повністю піклується позивачка, а відповідач зовсім не цікавиться своєю донькою, не допомагає матеріально. Зазначила, що [PERSON] жодного разу не згадувала про батька. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він позивачку [PERSON] знає більше 10 років і є хрещеним батько [PERSON] . Вказав, що відповідача [PERSON] він бачив ще до одруження з позивачкою та в перші дні після народження [PERSON] , а на хрестинах дитини останній не був присутній. Зазначив, що [PERSON] часто хворіє, а оскільки за освітою він лікар, то позивачка часто звертається до нього за допомогою, у них вдома він буває 2-3 рази на місяць і відповідача жодного разу не бачив, в тому числі на свята. Дитина ніколи в його присутності не запитувала про батька. Свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо, що позивачка [PERSON] раніше зверталася до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав і один раз в житті вона бачила його на підготовчому засіданні по справи. Про доньтку він не цікавиться, вихованням та розвитком [PERSON] повністю займається позивачка [PERSON] , якій допомагають бабуся і дідусь дитини. Також їй відомо, що відповідач перебуває за кордоном. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком позивачки, донька проживає з ним. Відповідача [PERSON] він знає як зятя. З серпня 2018 року він його не бачив взагалі. Зазначив, що його донька [PERSON] працює, а онука [PERSON] часто хворіє і в цей час він з дружиною доглядають за нею. Всі свята вони святкують разом, приходять хрещені онуки, але відповідач жодного разу не привітав доньку з Днем народженням чи якимось іншим святом і [PERSON] про батька нічого не питає. Також вказав, що [PERSON] ніколи не чинила перешкоди [PERSON] бачитись з дитиною. Службою у справах дітей призначалися відповідачу дати зустрічі з дитиною, але він не з`являвся на них. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знає позивачку, так як спілкується з її братом, часто приходить до них додому і ніколи там відповідача не бачив. Вперше [PERSON] він побачив в суді два роки тому. У судовому засіданні також досліджені витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини Сумської РДА, відповідно до якого було затверджено графік побачень [PERSON] з донькою [PERSON] (а.с.14) та акти про відвідування батька малолітньої дитини, з яких вбачається жодного разу [PERSON] на зустріч з донькою не приходив (а.с. 15, 55,75,92, 119, 120, 122). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини [PERSON] , не проявляє батьківської турботи, не цікавиться її здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, свідоме та умисне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, що дає підстави для обрання крайнього заходу впливу на відповідача у вигляді позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначених за рішенням суду згодом може бути зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшенням здоров`я когось із них та в інших випадках, передбаченим цим кодексом. Суд вважає, що на даний час відсутні підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25.06.2018 року збільшено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-13). До того ж, на даний час [PERSON] хоча і перебуває за кордоном на заробітках, але не має постійної роботи, яка б забезпечувала стабільний заробіток, на обліку і центрі зайнятості він не перебуває, державної соціальної допомоги не отримує, проживає у помешканні своєї матері та сплачує аліменти в розмірі ј частини від заробітку на утримання доньки від іншого шлюбу [PERSON] , 2008 року народження, а тому він не має можливості надавати матеріальну допомогу, як просить позивачка, в розмірі 7500 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON] , відмовивши в задоволенні інших позовних вимог за їх необґрунтованістю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial