Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ"Надра» ) звернулося до суду з позовом про стягнення з позичальника [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 52152,94 дол. США, що еквівалентно 809711,42 грн. та складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 42482,03 дол. США, що еквівалентно 659563,68 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 4323,17 дол. США, що еквівалентно 67120,28 грн., штрафа в розмірі 4950,00 дол. США, що еквівалентно 76852,26 грн., пені в розмірі 397,74 дол. США, що еквівалентно 6175,20 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 20 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладений кредитний договір № 44/5-ВК, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 49500,00 дол. США з процентною ставкою 12,99% річних та кінцевим терміном повернення до 20 вересня 2027 року. Повернення кредиту повинно було відбуватись відповідно до графіку погашення заборгованості шляхом сплати до 10 числа поточного місяця щомісячного обов'язково платежу в розмірі 583,60 дол. США. У зв'язку з тим, що станом на 08.12.2014 року утворилась загальна заборгованість за кредитом в розмірі 52152,94 дол. США, що еквівалентно 809711,42 грн., банк скористався своїм правом на дострокове повернення всієї суми кредиту, повідомив про це боржника направивши відповідну претензію. Однак, відповідач вимогу банку проігнорував, тому банк просить стягнути заявлену суму боргу в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання жодного разу не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання також не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, заяв про розгляд справи у їх відсутності не надходило, що дає суду підстави для ухвалення заочного рішення у справі. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку про підставність заявленого позову, який підлягає частковому задоволенню з огляду на таке: Статтями 1048, 1050, 1054 цього Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. Як встановлено судом 20 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладений кредитний договір № 44/5-ВК, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 49500,00 дол. США з процентною ставкою 12,99% річних та кінцевим терміном повернення до 20 вересня 2027 року. Заявою на видачу готівки від 20.09.2007 року підтверджено видачу [PERSON] кредиту на суму 49500 дол. США. Згідно п.п.3.3.1-3.3.3 Кредитного договору позичальник зобов'язувалась повертати кредит шляхом здійснення перерахування мінімально необхідного платежу в розмірі 583,60 дол. США щомісяця до 10 числа поточного місяця. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості ( п.3.4 договору). У разі прострочення позичальником строку сплати мінімального платежу, а також у випадку прострочення виконання зобов'язання по поверненню кредиту в цілому, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п.5.1 договору). У разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 Договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок (п.5.2 договору). Строк позовної давності, встановлений законодавством, сторонами у Договорі не змінено. Додатковою угодою №1 від 20 вересня 2007 року сторонами доповнено розділ 4 Договору пунктом 4.3.13, згідно якого позичальник зобов'язаний сплатити одноразово не пізніше дати видачі кредиту комісію за оформлення кредитної справи в розмірі 3749,63 грн. Того ж дня, між банком та [PERSON] з метою забезпечення кредитного зобов'язання укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано квартиру по вул. Ветеранів, 7/62 в м. Луцку Волинської області. Як визначено ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений строк (термін). Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] своїх договірних зобов'язань ПАТ «КБ"Надра» звернувся до суду із позовом про дострокове повернення кредиту, в якому суму заборгованості визначив в розмірі 52152,94 дол. США, що еквівалентно 809711,42 грн. Заборгованість складається з : - заборгованості по тілу кредиту в розмірі 42482,03 дол. США, що еквівалентно 659563,68 грн., - заборгованості по відсотках в розмірі 4323,17 дол. США, що еквівалентно 67120,28 грн., - штрафа в розмірі 4950,00 дол. США, що еквівалентно 76852,26 грн., - пені в розмірі 397,74 дол. США, що еквівалентно 6175,20 грн. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення кредитної заборгованості у валюті кредиту - дол. США з встановленням еквіваленту в гривнах за курсом на 08.12.2014 року - 15,52 грн., що є правом позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок боргу, в свою чергу представник відповідача заперечуючи проти суми заборгованості клопотав про призначення економічної експертизи. За висновком судово-економічної експертизи №189/15 від 17.07.2015 року позивальник [PERSON] отримавши кредит на загальну суму 49500 дол. США, погасила 7023,35 дол. США тіла кредиту та сплатила 39332,52 дол. США відсотків. Фактична сума заборгованості станом на 08.12.2014 року складає : -заборгованість за кредитом 42476,65 дол. США, -заборгованість за відсотками 4322,58 дол. США, - пеня за прострочення сплати мінімального платежу 4001,81 грн. Оцінюючи висновок експерта у сукупності з іншими доказами, в тому числі аналізуючи виписки по рахунках, суд приходить до переконання про правильність проведених експертом розрахунків. Розбіжності у заявленій позивачем сумі боргу по тілу кредиту та відсотках пояснено експертом невідображенням банком в обліку частини коштів, сплачених позичальником платежів 14.06.2011 року (не відображено платіж на 80 дол. США), та 11.07.2011 року ( платіж на 584,00 дол. США). При розрахунку банком пені на рівні 6175,20 грн. невірно застосовано формулу розрахунку, що призвело до фактичного збільшення ставки на 1,4%. Висновком експертизи підтверджено вірність нарахування пені в розмірі 4001,81 грн. Що стосується заявленого позивачем до стягнення штрафу в розмірі 4950,00 дол. США, що еквівалентно 76852,26 грн., то суд вважає її недоведеною. Так, за умовами п.5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 Договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок. До таких випадків віднесено : -п.4.3.1 позичальник зобов'язаний забезпечити банк всіма необхідними документами для здійснення ним дій щодо надання кредиту згідно п.3.1, -п.4.3.2 позичальник зобов'язаний суворо дотримуватись положень цього Договору, а також Договору застави, -п.4.3.7 протягом дії Договору позичальник зобов'язується не здійснювати будь-яких дій щодо зниження вартості забезпечення виконання своїх зобов'язань, а також надавати банку можливість перевірити його дійсність та грошову оцінку, -п.4.3.9 позичальник зобов'язаний на вимогу банку з'явитись для підписання додаткової угоди, в якій визначено розмір відсоткової ставки, -п.4.3.10 позичальник зобов'язаний на вимогу банку надавати документи, що підтверджують поточний фінансовий стан позичальника. Ні на вимогу експерта, ні суду позивачем не надано доказів на підтвердження підстав для такого нарахування, відсутні посилання на фактичні обставини і в позовній заяві. Враховуючи викладене заявлений позов підлягає до частково задоволення, з позичальника на користь банка слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 42476,65 дол. США, що еквівалентно 659237,61 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 4322,58 дол. США, що еквівалентно 67086,44 грн., пеню в розмірі 4001,81 грн., а всього 730325,86 грн. У стягненні решти заборгованості слід відмовити з мотивів її недоведеності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного: Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі за проведення судових експертиз та оголошення у пресі про виклик відповідача. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України обов'язок подання доказів на підтвердження понесених витрат покладається на сторони. Сторона позивача не подала докази понесених витрат за публікацію оголошення у пресі, а відповідач не подала доказів на підтвердження витрат за проведену судову експертизу. Тому суд вирішує питання розподілу лише підтверджених витрат, які полягають у сплаченому банком при зверненні до суду судовому зборі в розмірі 3654,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні якої позивачеві відмовлено. Позовні вимоги ПАТ «Надра» задоволено частково на 90%, тому пропорційна частина судових витрат, яка становить 3288,60 грн. (3654х90:100) понесених позивачем, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial