Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, в загальній сумі 110793,83 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що 29 червня 2018 року о 15-15 год в м. Бердянську Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки ВАЗ 21214, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , і автомобіля марки RENAULT DUSTER, д/н [NUMBER] під його керуванням. Постановою суду від 31.07.2018р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок пошкодження його автомобіля йому було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 175593,83грн. Страховою компанією йому було відшкодовано матеріальну шкоду у розмірі 90000,00 грн. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 84593,83 грн. Також позивача посилається на те, що внаслідок ДТП йому було спричинено моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн., яка полягає у стражданнях, які йому довелося перенести у зв`язку ДТП, а саме: з порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, зіпсування відпустки, порушення життєвих планів. Надав суду письмове обґрунтування (розрахунок) розміру моральної шкоди у 25000,00 грн. (а.с.96). Ухвалою суду від 22.02.2019 року, за клопотанням представника відповідача, у справі була призначена судова автотоварознавча експертиза (а.с.135-136), провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи. Ухвала суду від 22.02.2019 року була повернута експертом без виконання, оскільки відповідач не здійснив оплату послуг експерта ( а.с.158-159). Ухвалою суду від 11.07.2019 року провадження у справі поновлено, Позивач в сьогоднішнє судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином ( а.с.167,169). Причини неявки суду не повідомили. Відзиву на позов відповідач не подавав. Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином ( а.с. 168). 20.11.2018 року надіслав до суду письмові пояснення і копію страхової справи (а.с.74-79). За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача в заочному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи і надані письмові докази, судом встановлено, що 29 червня 2018 року о 15-15 год в м. Бердянську Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ 21214, д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , і автомобіля марки RENAULT DUSTER, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.07.2018р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Постановою суду було встановлено, що [PERSON] було порушено п.16.11. Правил дорожнього руху. В результаті ДТП транспортний засіб позивача RENAULT DUSTER, д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно із звітом №57/08/18 від 17.08.2018р. вартість матеріального збитку, спричиненого внаслідок ДТП транспортному засобу RENAULT DUSTER, д/н [NUMBER] , становить 175593,83 грн. (а.с.9-30). Цивільно-правова відповідальність водія ТЗ ВАЗ 21214, д/н [NUMBER] , [PERSON] була застрахована АТ «СГ «ТАС» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів № [NUMBER] від 16.09.2017 року (а.с.51). Згідно із Полісом встановлено ліміти відшкодування шкоди, спричиненої майну потерпілого, у розмірі 100000,00 грн., франшиза -1000,00 грн. На підставі заяви [PERSON] АТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу страхове відшкодування матеріальних збитків у сумі 90000,00 грн. (а.с.79). Позивач просить суд стягнути залишок невідшкодованої матеріальної шкоди у розмірі 84593,83 грн. Стаття 22 ЦК України визначає, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачає, що у разі якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то її відшкодування відбувається на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 84593,83 грн. ( а межах заявлених позивачем вимог) підлягають задоволенню. Що стосується стягнення моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн., то ці вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Статтею 23 ЦК України встановлено, зокрема, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з відповідними змінами) судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. До суми моральної шкоди позивачем було зараховано витрати на пальне на проїзд з Києва до Бердянська в сумі 4890,00 грн., витрати на проживання з дружиною 3400,00 грн., витрати на харчування з дружиною 3400,00 грн. Однак вказані витрати є по своїй суті матеріальними збитками. Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження цих витрат, то вимоги про їх стягнення не підлягають задоволенню. Разом з цим, суд приходить до висновку, що позивач, внаслідок спричиненої відповідачем ДТП, безумовно зазнав моральних, душевних страждань і переживань внаслідок пошкодження його майна. Крім того, ДТП сталося у період знаходження позивача у відпустці на відпочинку в м. Бердянську. Тобто внаслідок вчинення ДТП були порушені життєві плани позивача. Таким чином, враховуючи характер негативних наслідків, душевних і моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок ДТП, тривалість цих страждань, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку про можливість стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. З відповідача також необхідно стягнути на користь позивача компенсацію судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (85%), у сумі 941,80 грн. судовий збір у розмірі 1280,00 грн., оскільки позивач відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Outcome: partial