Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

В березні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 68063,84 грн. та стягнення моральної шкоди в сумі 15000 грн., посилаючись на те, що 09.10.2020 року о 06 годині 10 хвилин в с. Дорожнянка Гуляйпільського району Запорізької області, по вул.Гагаріна, [PERSON] , під час перегону корови через проїзну частину, не переконався в безпеці руху, внаслідок чого водій [PERSON] на автомобілі ВАЗ 21043, д\\н [NUMBER] , здійснив наїзд на тварину, автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.12.2020 [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку експерта автотоварознавця № 025 від 29.01.2021, вартість матеріального збитку від пошкодження в результаті ДТП автомобіля ВАЗ 21043 реєстраційний номер [NUMBER] , становить: матеріальний збиток в результаті пошкодження авто складає 28179 грн. 62 коп., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 35384грн. 22 коп., оплата за вказаний звіт склала 2500 гривень, яку і просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, а також сплачений ним судовий збір в розмірі 908,00грн. Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок пошкодження автомобіля йому було завдано моральної шкоди, яка полягає: у душевних, моральних стражданнях та переживаннях, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням авто; в порушенні цивільних прав, нормального ритму життя через неможливість повноцінно користуватися своїм автомобілем. Моральну шкоду оцінює у розмірі 15000 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні та у поданому відзиві на позов, проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди не доведені належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09.10.2020 року о 06 годині 10 хвилин в с. Дорожнянка Гуляйпільського району Запорізької області, по вул.Гагаріна, [PERSON] , під час перегону корови через проїзну частину, не переконався в безпеці руху, внаслідок чого водій [PERSON] на автомобілі ВАЗ 21043, д\\н [NUMBER] , здійснив наїзд на тварину. Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ 21043, д\\н [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.12.2020 [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с. 19). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП 09.10.2020 та провина в ньому [PERSON] підтверджуються постановою від 29.12.2020, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктом 8 частини 2статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Як встановлено судом під час розгляду справи, шкода, яку просить позивач відшкодувати, завдана внаслідок порушення відповідачем, як погоничем тварини, правил дорожнього руху. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 180 ЦК, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Відповідно до ст. 9 Закону "Про захист тварин від жорстокого поводження", особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що погоничі тварин також є учасниками дорожнього руху, які зобов`язані: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Виходячи із ст. 12 Закону, особа, яка утримує тварину, повинна відшкодовувати в повному обсязі завдану її твариною шкоду іншій особі або її майну. Таким чином на спірні правовідносини поширюються норми ст. 1166 ЦК України, якою врегульовані загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Звертаючись з позовом до суду до відповідача [PERSON] та обґрунтовуючи розмір майнових збитків позивач [PERSON] посилається на висновок експерта автотоварознавця № 025 від 29.01.2021 [PERSON] , оформленого у відповідності з вимогами ЗУ «Про Оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», відповідно якого вартість матеріального збитку від пошкодження в результаті ДТП автомобіля ВАЗ 21043 реєстраційний номер [NUMBER] , становить: -матеріальний збиток, нанесений власнику автомобіля ВАЗ 21043 реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження його при ДТП, - 28179 грн. 62 коп. -вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21043 реєстраційний номер [NUMBER] , - 35384грн. 22 коп. Оплата за вказаний звіт склала 2500гривень, що підтверджується квитанцією про сплату послуг №000127. Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля). Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі. Таким чином, суд враховує дані висновку експерта автотоварознавця № 025 від 29.01.2021, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ 21043 реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачеві [PERSON] , складає 35384грн. 22 коп. та стягує з відповідача, як винної особи в ДТП на користь позивача саме цю суму завданих майнових збитків та витрати на проведення вказаної експертизи в розмірі 2500грн. Належних та допустимих доказів щодо спростування даної суми збитків суду не надано. Позовні вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди, яка виразилась у душевних, моральних стражданнях та переживаннях, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобіля; в порушенні цивільних прав, нормального ритму життя через неможливість повноцінно користуватися своїм автомобілем, вишукуванням додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для підготовки та подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 1167 ЦК України визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, які полягають у тому, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.23ЦК України визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 5 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем, не доведено факту завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями відповідача, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 гривень не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені витрати позивачем по оплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial