Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач 28.04.2016 року звернувся до суду з позовом, який згодом уточнила і просить стягнути з відповідачів [PERSON]П та [PERSON]. 12716,29 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що споживач порушив «Правила користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. та умови Договору не сплачуючи за спожиту ним енергію. Ухвалою суду (протокольною) від 31.10.2016 року в якості співвідповідача був залучений [PERSON]. В судове засідання зявилась представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності) та просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу за іх відсутності, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 30.11.2015 року ПАТ «Одесаобленерго» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO], заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 12\~716, 29 грн. Проте у видачі судового наказу ПАТ «Одесаобленерго» Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.01.2016 року у прийняті заяви про видачу судового наказу було відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що згідно умов договору №10541137 ПАТ «Одесаобленерго» від 30.11.2007 року зобовязується постачати електричну енергію, а [PERSON] зобовязується оплачувати спожиту електричну енергію. Судом встановлено, що згідно з особовим рахунком споживача № 1034137 відповідно до показань електролічильника за розрахунковий період з 01.05.2013 року по 01.03.2016 року згідно розрахунку заборгованість за спожиту електричну енергію споживачем було використано електричної енергії на суму 12\~716,29 грн. За вказаний період сплата за використану електричну енергію відповідачем не проводилась, в результаті чого заборгованість відповідача, перед ПАТ «Одесаобленерго» склала 12\~716, 29 грн. Також позивач обґрунтував нарахування 3 % річних та інфляційних витрат, а саме, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період прострочення. Оскільки, боржники грошове зобовязання належним чином не виконали, то за період з 01.06.2013 року по 01.03.2016 року, боржнику було нараховано у відповідності до ст. 625 ЦК України 3 % річних за весь період прострочення у розмірі 247,27 грн та інфляційні витрати у розмірі 2\~177,34 грн, за період з жовтня 2013 року по березень 2016 року. Тому, відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 ЦПК, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. 31.10.2016 року від ПАТ «Одесаобленерго» надійшла заява про залучення співвідповідача по справі, так як, відповідно до довідки № 832 від 12.09.2016 року про склад сімї та місця реєстрації, виданої КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], мешкає та зареєстровано двоє членів сімї: [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою суду (протокольною) від 31.10.2016 року в якості співвідповідача був залучений [PERSON]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєству прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 67649268 власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] Проте згідно довідки КП «БТІ» ОМР №230-06/27 від 06.02.2017 року згідно матеріалам інвентаризаційної справи, вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України « Про електроенергетику», правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562. Відповідно до статті 11 ЦК України Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] разом з сином являється споживачем електричної енергії та на її імя відкрито особовий рахунок № 10341137. ПАТ «ЕК Одесаобленерго» поставляє електричну енергію у квартиру № 45, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 6 в якій проживають [PERSON] та [PERSON] Отже між сторонами виникли договірні правовідносини , у звязку з чим на підставі ст. ст. 11, 509ЦК України виникли відповідні зобовязання, передбачені ст. 714 ЦК України. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушені умови, визначені змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Правові наслідки порушення умов договору про постачання енергетичними ресурсами визначені Законом України « Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, ст. 623 ЦК України. Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України « Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил. На підставі п. 48 ПКЕЕ споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі споживання електричної енергії без приладів обліку. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, повинен відшкодувати завдані збитки. Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 08 лютого 2006 року № 122, встановлює, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлення порушень, складеного відповідно до [PERSON]. Згідно з п. 53 Правил та Методики розрахунок завданих енергопостачальнику збитків здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показів приладів обліку чи його технічної перевірки до дня усунення порушення, але не більше терміну позовної давності; за тарифами для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків. Позивачем визнана кількість заборгованості за спожиту електроенергію і її вартість, яка становить 12716,29 грн. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань на суму боргу. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акту цивільного законодавства. Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а . замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. Судом враховано, що правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобовязаннями, у яких, серед інших прав і обовязків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК),\~вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч.2ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Закріплена в пункті 10 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій\~статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України. Таких висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 30.10.2013 р. по справі №6-59цс13. Оскільки боржники грошове зобовяззання належним чином не виконали, то за період з 01.06.2013 року по 01.03.2016 року боржникам нараховано у відповідності до ст.. 625 ЦК України 3 відсотка річних у розмірі 247,27 грн. З огляду на вищесказане, суд вважає, що майнові права позивача порушені та підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] проте ввжає за необхідне відмовити в частині позовних вимог щодо солідарного стягнення боргу, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Крім того, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1\~378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial