Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] . Однак, останній в будинку не проживає вже понад 9 років, будь-які його особисті речі у будинку відсутні, він не приймає участі в утриманні будинку та ніколи не здійснював оплату за комунальні послуги. На даний час позивач має право на отримання державної субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, але реєстрація місця постійного проживання відповідача у належній йому квартирі перешкоджає в отриманні гарантованої йому державної допомоги. Добровільно у встановленому законом порядку відповідач знятися з реєстрації відмовляється, тому він вимушений звернутися до суду. На цих підставах просить суд: визнати [PERSON] [PERSON] ), [INFO] - таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] ; встановити порядок виконання судового рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку громадянина [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , з будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання, призначене на 05 травня 2020 року, не з`явився. Подав до канцелярії суду заяву, в якій просить справу за його позовом розглядати в його відсутність, задовольнити його позов. В разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Судові витрати з відповідача просить не стягувати. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 26 лютого 2020 року та 05.05.2020 року не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.01.2011 року та Витягу про державну реєстрацію прав № [NUMBER] від 27.01.2011 року. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] з 26 червня 2010 року, що підтверджується будинковою книгою на вказаний житловий будинок та відповіддю з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області на запит суду. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації в будинку [ADDRESS] понад 9 років. Зазначене підтверджується актом за підписом п`яти мешканців [ADDRESS] від 15.07.2019 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою понад 9 років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується заявленої позовної вимоги про встановлення порядку виконання судового рішення, то позов в даній частині задоволенню не підлягає. При цьому суд враховує, що згідно вимог ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тощо. Тобто, на законодавчому рівні вже визначено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Враховуючи заяву позивача, суд не стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір. На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 391, 321 ЦК України,

Outcome: partial