Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів , який було встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №2-4642/11 від 18.11.2011р. на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 310 грн, щомісячно на аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку/доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви до 11.04.2023 року. В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебував у цивільному шлюбі з - [PERSON] і мають неповнолітню дитину - [PERSON] - [INFO] . Але, з січня 2011 року син проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач згідно рішення аліменти не сплачує, визначений судом розмір не відповідає інтересам дитини , оскільки мінімальний розмір аліментів , виначений законодавцем є більшим від розміру , визначеного судом. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №2-4642/11 від 18.11.2011р з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина, щомісячно, в розмірі 310 грн., починаючи з 19.09.2011р. і до його повноліття, тобто до [INFO] .. Законом встановлений розмір прожиткового мінімуму для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, а саме дітей віком від 6 до 18 років з розрахунку на місяць у розмірі з 01.07.2018 по 30.11.2018 не меншим, ніж 1944 грн. до досягнення ними 18 - річного віку, а тому просив задовольнити позов повністю. До судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позову повністю (а. с. 24). До судового засідання відповідач надала відзив на позовну заяву з частковим визнанням позову, а саме стягнення аліментів в розмірі 1100 грн., оскільки має від другого шлюбу неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , відносно якої не позбавлена батьківських прав та виховує її самостійно. Матеріальне становище на сьогоднішній день складає лише допомога від держави на дитину у розмірі 2000 грн. на місяць, іншого джерела доходу та роботи постійної немає. В судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж визначений законодавцем мінімальний розмір аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 87). Згідно ст. 223ЦПК України, суд вирішив справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5). , Кіровським районним судом м. Кіровограда від 18.11.2011 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 310 грн., щомісячно , починаючи з 19.09.2011 року і до його повноліття, тобто до [INFO] (а. с. 8-9). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.03.19 року було задовлено позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів до і стягнення ј частину її доходів , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини . Ухвалою від 10.10.19 року заочне рішення скасовано ( а.с. 67,68). Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовну та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, перевіривши їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи , що відповідач не працює, має іншу дитину , з доходів допомога по народженню дитини , визнає позов в частині стягнення аліментів в розмірі 1100 грн. та оскільки законодавцем визначено прожитковий мінімуму для дитини, тому не заперечує проти стягнення в подальшому саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За цих обставин, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову , розмір аліментів має бути змінено, оскільки визначений розмір в 310грн., менше 50% прожиткового мінімуму не відповідає інтересам дитини та вимогам ст.182 СК України , а визнана відповідачем сума аліментів в розмірі 1100грн. не відповідає інтересам дитини , оскільки за період з дня звернення позивача зріс прожитковий мінмум для дітей від 6 до 18 років та складає на 2020 рік для дітей віком від 6 до 18 років: - із 1 січня - 2218 гривень, - із 1 липня - 2318 гривень, - із 1 грудня - 2395 гривень. Тобто 1100грн. менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаного , розмір аліментів має бути визначений в твердій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною 18 років з моменту набрання рішенням законної сили. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 768, 40 грн. судового збору. Тому,

Outcome: partial