Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , в період часу з серпня 2012 року до 13.09.2017 у квартирі [ADDRESS] та визнання членом сім`ї наймача, визнання права користування вказаним житлом, визнання наймачем, а також визнання права на приватизацію. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є двоюрідним онуком [PERSON] , а матір [PERSON] [PERSON] відповідно племінницею позивача. Фактично з 1997 року, а саме з моменту смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] допомагав останній з вихованням сина, з лікуванням, оскільки вона хворіла, а також з утриманням квартири [ADDRESS] . У 2012 році [PERSON] вселився у цю квартиру як член сім`ї та у подальшому спільне господарство вели спільно. У 2017 році [PERSON] померла та особові рахунки зі сплати вартості комунальних послуг оформлено на [PERSON] . Звернувшись після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] дізнався, що квартира [ADDRESS] не була приватизована. У зв`язку з цим, виникла необхідність звернення до суду з метою подальшої реалізації права на спадщину за законом. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримали з підстав, що в такій викладені. Позивач додатково зазначив, що розлучився з дружиною у 1990-х роках, місця реєстрації та іншого житла на праві власності не має. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідачів,\~третьої особи в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності та щодо задоволення позовних вимог не заперечили. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК України\~у\~судовому порядку\~можуть бути\~встановлені факти,\~від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пленум Верховного Суду України у пунктах 2, 23\~постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»\~звернув увагу на те, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з положеннями ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст. 65 ЖК України передбачено, що особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. \~ \~ \~ Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.03.1985, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , а також його матір [PERSON] , яка померла [INFO] , та позивач [PERSON] є родичами, оскільки матір [PERSON] [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрою та братом (а.с. 10-19, 23, 74-78). [PERSON] , її чоловік [PERSON] та син [PERSON] були зареєстровані та проживали у квартирі [ADDRESS] . У зв`язку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON] особовий рахунок на вказану квартиру переоформлено на дружину [PERSON] , а після смерті останньої на сина [PERSON] (а.с. 20-22, 33, 36-40). Згідно з довідкою ТОВ «Сихівська управляюча компанія» від 19.10.2017, актами ОСББ «Стрийська 87-А» від 27.05.2020, 04.08.202, довідкою ОСББ «Стрийська 87-А» від 04.08.2021 позивач [PERSON] з 2012 року до моменту смерті [PERSON] проживав з останнім у квартирі [ADDRESS] та вів спільне господарство (а.с. 24-27). Допитана в судовому засіданні як свідок голова ОСББ «Стрийська, 87-А» [PERSON] викладене в вищевказаних актах та довідці повністю підтвердила. Також зазначила, що [PERSON] постійно здійснював догляд за [PERSON] та [PERSON] , і після їх смерті займався їх похованням, сплачував кошти на утримання квартири, допомагав влаштувати благоустрій прибудинкової території. Бачила [PERSON] у будинку часто, останній саме звідти зранку йшов на роботу та ввечері повертався. Факт постійного проживання [PERSON] з 2012 року у квартирі [ADDRESS] та\~ведення спільного\~господарства з\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~у нотаріально\~посвідчених заявах підтвердили також сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с. 72-73) Відповідно до довідки Шостої львівської державної нотаріальної контори від 26.03.2019 [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 31). Оцінюючи вищевказані\~докази,\~суд дійшов\~висновку,\~що позивач\~ [PERSON] \~уперіод часу з серпня 2012 року до 13.09.2017, тобто до моменту смерті [PERSON] , постійно проживав з останнім однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] . При цьому, [PERSON] вселився у квартиру [ADDRESS] не самовільно, а зі згоди своїх родичів [PERSON] та [PERSON] , з якими протягом тривалого часу здійснював ведення спільного господарства та побуту. Вказане житло є постійним місцем проживання [PERSON] . Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині встановлення факту постійного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , в період часу з серпня 2012 року до 13.09.2017 у квартирі [ADDRESS] , а також визнання за [PERSON] права користування вказаною квартирою необхідно задовольнити. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити, оскільки встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не потребує додаткового визнання членом сім`ї наймача. Крім цього, визнання судом права користування житлом є підставою для укладення договору найму, у зв`язку з чим відсутня необхідність у визнанні особи наймачем. Право на приватизацію за наявності відповідних підстав може бути реалізоване особою у встановленому законом позасудовому порядку.

Outcome: partial