Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Стислий виклад\~позиції позивача\~та відповідача,\~їх заяви\~(клопотання),\~інші процесуальні\~дії у\~справі. 19 квітня 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.07.2015 року в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем мають спільну дитину [PERSON],\~[INFO],\~якийзнаходиться на її утриманні. На підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.07.2015 року з відповідача на її користь на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час відповідач офіційно не працює, має дохід від неофіційних заробітків за кордоном, що свідчить про нерегулярність та мінливість доходу, не надає допомоги у вихованні дитини, догляді за ним, витратах на лікування. Зазначає про законодавчі зміни щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання, якими встановлені нові мінімальні межі аліментів, закріплено те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Зазначає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явились, в поданих заявах просили розглядати справу у їх відсутність, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В поданій заяві позивач [PERSON] підтримала позов з підстав вказаних в ньому. Додатково, до початку підготовчого засідання, на відзив проти позову, поданий [PERSON] надала пояснення від 14.05.2018 р., які судом оцінюються, як письмові пояснення сторони по справі, а не як заперечення на відзив на позовну заяву. Суть пояснень зводиться до того, що підставою для зміни способу стягнення аліментів є не тільки зміна матеріального становища платника аліментів, але й зміна матеріального становища і одержувача аліментів. В даному випадку, її матеріальне становище змінилось, так як остання звільнена з роботи за скороченням штату та перебуває в центрі зайнятості на обліку. Також наголошує на тому, що відповідач постійно перетинає державний кордон, що може свідчити про те, що він або їздить на заробітки, або подорожує та про те, що він має нелегальний дохід, який приховує. Також наголосила на потребі дитини в матеріальній допомозі з боку батька. Відповідач [PERSON] спочатку подав відзив на позовну заяву, в якій просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що зміна законодавства в частині мінімального розміру аліментів не є підставою для перегляду судових рішень про їх стягнення, на те, що його матеріальне становище, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, не змінилося, він як мав єдине джерело доходу пенсію по інвалідності, так і має його на даний час. При цьому, розмір пенсії складає 894 грн., що менше ніж сума, яку позивач просить стягнути з нього - 1000 грн.. Він має, від першого шлюбу, повнолітню дитину, яка навчається та потребує допомоги від нього. Вказав, що позивачка не надала докази про приховування ним доходів, це тільки її припущення. В подальшому, подаючи заяви, про розгляд справи у його відсутність, [PERSON] підтримував позов та визнавав позов. В той же час, з огляду на вище викладене суд не приймає визнання позову та переглядає справу на підставі тих доказів, які надані сторонами. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому Задеріївською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області 2 липня 2009 р., який розірвано, згідно рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2014 р.. Під час шлюбу, а саме 11 липня 2009 року у них народилась дитина [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження останнього ([PERSON] 1-ЕЛ № 080012), який перебуває на утриманні матері. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.07.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаним рішенням, при визначенні розміру аліментів було враховано, що [PERSON] перебував на пенсійному обліку та отримував пенсію по інвалідності, що останній припинив свою підприємницьку діяльність та не отримував доходів, за даними ДПІ у Ріпкинському районі, з нього стягувались аліменти на сина, від попереднього шлюбу, [PERSON]. При цьому, в рішенні взагалі не вказувалось про матеріальне становище [PERSON]. Випискою з акта огляду МСЕК, підтверджується, що [PERSON] являється, з урахуванням чинного правового регулювання, особою з інвалідністю (третя група, загальне захворювання), а довідкою Ріпкинського ОУ ПФУ від 27 квітня 2018 р. стверджується, що останній перебуває у них на пенсійному обліку та отримує пенсію по інвалідності розмірами 918 грн. 90 коп. за жовтень-листопад 2017 року та 894 грн. за грудень 2017 року січень-березень 2018 року. Наданими медичними документами стверджується, що малолітній [PERSON] має ряд захворювань (двобічну плоскостопість ІІ ст., порушення постави) та перебуває під наглядом лікаря ортопеду в КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня». Наказом начальника УСЗН Ріпкинської РДА від 23 квітня 2018 р. № 16-о стверджується, що [PERSON] звільнена з Управління відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з посади архіваріуса відділу адресних соціальних виплат (у звязку з скороченням чисельності та штату працівників) з 27 квітня 2018 р., тобто після подачі позову до суду. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 3 ст.\~181\~СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи з наведеного, з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», запроваджено правовий механізм зміни, за рішення суду, способу стягнення аліментів попередньо, визначений рішенням суду. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінка суду. Не є підставою для зміни способу стягнення аліментів зміна законодавства в частині мінімального розміру аліментів. Належними доказами не позивачем не доведено про зміну матеріального становища [PERSON], в бік покращення та приховування ним нелегального доходу. В той же час, матеріальне становище [PERSON] змінилось, вона звільнена з роботи. Враховуючи наведене, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн. (1860 х 50 % = 980 грн.), те, що виключно одержувачу аліментів надано право визначати та змінювати спосіб стягнення аліментів, те, що закон не повязує визначення аліментів в твердій сумі з мінливістю та нерегулярністю доходів платника аліментів, суд вважає, що слід змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої малолітньої дитини, з стягнення, визначеного у частці від доходу (заробітку), на тверду грошову суму в розмірі 1000 \~грн. щомісяця, з дня набрання рішенням чинності і до досягнення дитиною повноліття, без зазначення в резолютивній частині вказівки: "але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку", але з зазначенням, що розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону, тобто задовольнивши позовні вимоги частково. Розподіл судових витрат, допущення рішення до негайного виконання. Згідно ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial