Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Хустського районного суду від 26.02.2014 року. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, син [PERSON] [INFO], який на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Після припинення спільного проживання відповідач не піклується про дитину, кошти на її утримання не надає, матеріально не допомагає. Відповідач працює, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі по 2000 грн., щомісячно і до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, також зазначила що у зв'язку з погіршенням здоров'я відповідача та добровільним визнанням ним сплати аліментів в розмірі 1000 грн. вона не заперечує щодо стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. на утримання їх з відповідачем сина до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Також представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у їх з відповідачем відсутності, позовні вимоги визнають частково в сумі 1000 грн. у зв'язку з хворобою відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення, відновлення провадження, тощо) судом не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.09.2009 року у виконкомі Горінчівської сільської ради Хустського району за а/з № 19. Від спільного проживання у них народилася одна дитина - син [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Рішенням Хустського районного суду від 26.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина сторін [PERSON], [INFO] залишено на вихованні та утриманні біля матері (а.с.7). Відповідач зобов'язання по утриманню неповнолітнього сина належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що відповідач офіційно не працює, та отримує мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач частково визнав позовні вимоги в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а позивачка не заперечила проти стягнення на користь аліментів на утримання дитини в такому розмірі, враховуючи матеріальне становище дитини, яка потребує значних коштів на забезпечення її всім необхідним та для належного її розвитку, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в сумі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень.

Outcome: partial