Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнила та в редакції позову від 17.10.2018 р. просить суд встановити факт належності їй право установчого документу, а саме сертифікату на право на земельний пай (частку) серії [NUMBER] від 28.03.2000 р., зареєстрованого в Погребищенській районній державній адміністрації 30.03.2000 р. за № 392, виданого на ім'я [PERSON], померлій [INFO]. [PERSON] - її бабусі по лінії матері [PERSON]; скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 червня 2018 року державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Артеменко Л.М., визнати за нею, позивачем, право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Плисківське», що знаходиться в с.Плисків Погребищенського району Вінницької області і підтверджено майновим сертифікатом серії [NUMBER] від 15.11.2001 р., та на земельну частку (пай) із земель КСП «Зоря» в селі Андрушівка Погребищенського району Вінницької області розміром 2,33 ум.кад.га; зобов'язавши відповідача видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на зазначене нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], після її смерті вона звернулася до відповідача з заявою про прийняття спадщини. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, не пропустивши строки звернення, однак успадкувала не все майно - як виявилось згодом, у матері було право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Плисківське», що підтверджено майновим сертифікатом, який вона отримала лише місяць назад та не знала про існування цього права, тому вважає, що успадкувала по закону і на яке нотаріус повинна видати їй свідоцтво. Вона передала копію майнового сертифікату на ім'я [PERSON] нотаріусу, однак нотаріус не видає їй свідоцтво. В колгоспі працювала і її бабуся [PERSON], яка померла [INFO]., вона не отримала майновий сертифікат, тому позивач думає, що збори співвласників правонаступника КСП «Плисківське» відбулися 24.03.1999 р. після її смерті. Після смерті матері вона дізналася, що в них є право на земельну ділянку (пай) із земель КСП «Зоря» в селі Андрушівка Погребищенського району Вінницької області розміром 2,33 ум. кад. га. Після смерті матері вона почала оформлювати спадщину від бабусі [PERSON], однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю свідоцтва про смерть [PERSON] та відсутності факту родинних відносин. Зазначила про існування заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] Рішенням суду від 28.11.2017 р. встановлено факт родинних відносин між нею та [PERSON], після чого вона знову звернулася до відповідача щодо видачі свідоцтва, однак 22 червня 2018 року державним нотаріусом Артеменко Л.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній факт прийняття [PERSON] спадщини за законом (а не за заповітом) та в зв'язку з відсутністю правоустановчого документу на земельну частку (пай) із земель КСП «Зоря» на ім'я померлої [INFO]. [PERSON] Враховуючи, що вона є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину у встановлений законом порядок та строк, вважає постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню та просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. За клопотанням позивача зобов'язано Четверту криворізьку держану нотаріальну контору надати копію спадкової справи № 124/2008, заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Протокольною ухвалою суду від 09 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позові, суду пояснив, що нотаріус повинен був самостійно встановити факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] Допитана в якості свідка відповідно до положень ст. 92 ЦПК України, позивач [PERSON] суду пояснила, що її бабуся все життя пропрацювала в колгоспі "Зоря". В старих архівах вона була записана як [PERSON], тому й сертифікат так видали. Представник відповідача, Завідувач Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи Погребищенської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, письмових пояснень на позов не надійшло. Вислухавши доводи представника позивача, допитавши позивача в якості свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7), а [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] (а.с. 25 зворот, 26 - копії свідоцтв про народження, укладення шлюбу) звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.23, 25 - копії заяв) та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 квітня 2009 року на право на грошові внески на рахунках Ощадного банку України (а.с. 21 - копія свідоцтва), що відкриті на ім'я [PERSON] за повідомленням ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 28 - копія повідомлення). Однак згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданого Плисківською сільською радою 15 листопада 2001 року, за життя [PERSON] належало право на майновий пай КСП «Плисківське» (а.с.8 - копія сертифікату). Згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Погребищенською районною державною адміністрацією 28 березня 2000 року, за життя [PERSON] на підставі рішення Погребищенської районної державної адміністрації від 20 березня 2000 р. № 70, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря» розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, в с. Андрушівка Поребищенського району Вінницької області (а.с. 8 - копія сертифікату). Заповітом від 16 липня 1990 року, посвідченого заступником голови сільської Ради народних депутатів Погребищенського району Вінницької області [PERSON], [PERSON] за життя заповідала все належне їй майно [PERSON] (а.с.14 - копія заповіту). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та рідною бабусею [PERSON] по лінії матері [PERSON] (а.с. 31 зворот-32 - копія рішення). Згідно довідки Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 12.10.2017 р., [PERSON] до дня смерті була зареєстрована [INFO], з 1994 р. по 1996 р. проживала в с. Плисків у дочки [PERSON] (а.с. 33 зворот - копія довідки). За інформацією Погребищенської державної нотаріальної контори від 12.01.2018 р., відповідно до Спадкового реєстру після смерті [PERSON], померлої [INFO]., спадкова справа не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 31 - копія повідомлення). Постановою державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. від 22 червня 2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Зоря» с.Андрушівка Погребищенського району Вінницької області розміром 2,33 ум.кад.га, що належала [PERSON], яка померла [INFO], оскільки відсутній факт прийняття спадщини [PERSON], після смерті [INFO] [PERSON] та в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене майно на ім'я померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 9 - копія постанови). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з п. 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, у постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Зі змісту оскаржуваної постанови нотаріуса від 22 червня 2018 року вбачається, що вона містить дату вчинення, реквізити нотаріальної контори, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який виніс постанову, та заявника, порядок оскарження постанови, а також зазначено підстави відмови з посиланням на чинне законодавство, зокрема, відсутність факту прийняття спадщини [PERSON], після смерті [INFO] [PERSON] та в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене майно на ім'я померлої [INFO] [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В матеріалах спадкової справи відсутні дані щодо прийняття спадщини [PERSON] (фактичного чи нотаріального) після смерті своєї матері [PERSON], навіть за умови складення заповіту (відсутність спадкової справи, факту фактичного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на дату смерті, тощо). Крім того, сертифікат серії [NUMBER] від 28.03.2000 р., виданий на ім'я [PERSON], в той час як правильним є написання ім'я померлої як [PERSON]. Доказів на спростування зазначеного ні позивачем, ні її представником, в судовому засіданні не надано. Таким чином, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 червня 2018 року була винесена у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Доводи представника позивача на те, що нотаріус зобов'язанна самостійно встановити факт належності померлій [PERSON] сертифікату серії [NUMBER] від 28.03.2000 р. спростовуюється положеннями пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, відповідно до якого саме суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналогічна позиція викладена в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Тому враховуючи зазначене, суд вважає доведеними та обґрунтованими вимоги щодо встановлення факту належності [PERSON], померлій [INFO], сертифікату на право на земельний пай (частку) серії [NUMBER] від 28.03.2000 р., зареєстрованого в Погребищенській районній державній адміністрації 30.03.2000 р. під №392, виданого на ім'я [PERSON], оскільки вказане підтверджується письмовими матеріалами справи та показаннями позивача, допитаного в судовому засіданні в якості свідка. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в задоволенні іншої частини вимог вважає необхідним відмовити за недоведеністю. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial