Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати поклати на відповідача. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що усі витрати, пов"язані з утриманням дитини вона несе самостійно, відповідач добровільно допомоги не надає, ухиляється від утримання доньки, участі у вихованні дитини не приймає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги та обгрунтування позовних вимог підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 225 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 07 листопада 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Визначено місце проживання неповнолітньої доньки сторін [PERSON] з матір"ю. Свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №161771 від 18.12.2003 року актовий запис №2461 підтверджується, що батьком [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 600 грн.. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial