Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 10.05.2014 року, від спільного проживання мають доньку [PERSON] [INFO], відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, та стягнути аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини заробітку /доходу/ відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідачем до початку розгляду справи по суті було подано зустрічну позовну заяву про оспорювання батьківства, яку відповідач обґрунтовує тим, що шлюб між ним та позивачкою розірвано 19.04.2016 року, однак вони не проживали разом більше 9 місяців до народження дитини, при розірванні шлюбу сама позивач в позовній заяві вказала, що причиною розлучення є її подружня зрада, а тому він не є батьком доньки позивачки [PERSON]. Відповідач просив суд виключити запис про нього як батька неповнолітньої [PERSON] з актового запису № 1776 від 22.11.2016 року, зареєстрованого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. За ухвалою суду від 05.01.2017 року зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та залучено до участі у справі за зустрічним позовом в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зустрічний позов не визнала. Відповідач заперечував проти задоволення позову, зустрічний позов підтримав. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надіслано письмове клопотання щодо розгляду даної справи без участі представника Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічного позову належить відмовити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.05.2014 року, який було розірвано за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2016 року по справі № 357/3761/16-ц 2/357/1873/16, що стверджується копією свідоцтва про шлюб та копією даного рішення суду, яке набрало законної сили 29.04.2016 року. З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2016 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано народження [PERSON], котра народилася [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1776, батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON]. Наведене стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач у зустрічному позові просив суд виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження дитини посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що він не є біологічним батьком дівчинки, про що він дізнався при розірванні шлюбу. За ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. В даному випадку відповідача записано батьком [PERSON] відповідно до ст.122 СК України, згідно приписів якої дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Як роз'яснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень /ст.136 СК/, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі /ст.138 СК/,- звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. По справі було призначено судово-медичну експертизу, яку виконано відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Згідно висновку експерта від 06.04.2017 року № 35, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %, тобто, біологічне батьківство [PERSON] практично доведено. Отже, суд вважає, що в судовому засіданні доведено кровне споріднення між відповідачем та [PERSON] [INFO]. А тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для виключення запису про [PERSON] як батька з актового запису про народження дитини - [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.ч.2,3 цієї статті, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що домовленості між сторонами по справі щодо способів участі батька у матеріальному забезпеченні дитини та розміру такої допомоги не досягнуто. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не працює, є інвалідом 3 групи з дитинства, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1347 грн. А тому суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на користь позивача на утримання доньки [PERSON] - 1/4 частину заробітку /доходу/ відповідача щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено на 2017 рік прожитковий мінімуму на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривень. Тобто, мінімальний розмір аліментів на дитину з грудня 2017 року становитиме 373 грн. Позивач також просила суд стягнути аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини доходів відповідача. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Положеннями ст.80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Вище в рішенні вказано на те, що відповідач не працює, отримує пенсію в розмірі 1347 грн., але він є інвалідом 3 групи, тобто, за станом здоров'я він не визнаний непрацездатною особою. З врахуванням розміру його доходів, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на особисте утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку -1/12 частину доходів відповідача щомісячно. При цьому розмір аліментів буде становити від пенсії позивача -108 грн., а загальний розмір аліментів - біля 500 грн. За ст. ст.79, 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку - з 30.11.2016 року. На підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. За ст.367 ЦПК України рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. Враховуючи наведене та

Outcome: partial