Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, нажитого подружжям під час шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та [PERSON] , 30.08.2014 було укладено шлюб, зареєстрований Московським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 1078, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу ними було нажито спільне майно, а саме: -автомобіль, ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 55 200 гривень, який зареєстровано за відповідачкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (реєстрація відбулася 04.03.2017) а також інше майно: -телевізор LG вартістю 8 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 гривень, пароварку REDMOND - 3000 гривень, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000 гривень, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000 гривень, монітор Samsung - 4000 гривень, бетонозмішувач INTERTOOL 5000 гривень, перфоратор 4000 гривень. Всього спільно нажитого майна на суму 111 700 гривень. Позивач не проживає у будинку разом з відповідачем, де залишилось їхнє спільно нажито майно. Відповідач проживає за вказаним місцем проживання у [ADDRESS] та користується вказаною побутовою технікою, вважає за необхідним при розподілі майна виділити їй спільне нажите майно, а саме побутову техніку. Оскільки він переїхав проживати окремо, користується автомобілем по роботі, вважає, що має право претендувати на автомобіль при розподілі спільно нажитого майна. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за ним [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на легковий автомобіль, ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Визнати за [PERSON] , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на телевізор LG вартістю 8 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 гривень, пароварку REDMOND - 3000 гривень, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000 гривень, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000 гривень, монітор Samsung - 4000 гривень, бетонозмішувач INTERTOOL 5000 гривень, перфоратор 4000 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - [PERSON] в судове засідання з`явилися, позовні вимоги позивача не визнали та пояснили, що ствердження позивача, що зазначене вище майно нажито спільно з відповідачем не відповідає дійсності та не підтверджується жодними доказами. Тобто, позивачем не надано жодного належного доказу щодо джерела та часу придбання такого майна саме подружжям, як і не надано доказів про вартість спірного майна. Більш того зазначив, що вказаного позивачем у своїй позовній заяві майна, а саме: телевізор LG, мікрохвильова піч, пароварка REDMOND, морозильна камера, монітор Samsung, бетонозмішувач INTERTOOL, перфоратор не існує та ніколи не було придбано подружжям, а мотоблок puberty та обладнання до нього було придбано матір`ю відповідача за особисті кошти. Зазначений факт у своїх заявах, які посвідченні нотаріусом, підтверджують свідки - [PERSON] та [PERSON] , копії заяв долучено до матеріалів справи. Крім того вказаний автомобіль було придбано відповідачем за власні кошти, які вона отримала від своєї матері особисто, в якості подарунка, для купівлі нею автомобіля. Саме на ці кошти спірний автомобіль був придбаний відповідачем і оформлений на неї. Зазначений факт у своїх заявах, які посвідчені нотаріусом, підтверджують свідки. У зв`язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України - шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що 30 серпня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1078, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У судовому засіданні встановлено, що наступне майно було нажито позивачем та відповідачем за час шлюбу та належить до спільного сумісного майна, а саме: -автомобіль марки ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстровано за відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (реєстрація відбулася 04.03.2017). Згідно висновку про вартість транспортного засобу, станом на 12 грудня 2019 року, вартість автомобіля ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , складає - 35 200,00 ( тридцять п`ять тисяч двісті) гривень. Таким чином, зазначене майно є спільною власністю подружжя та куплене на спільні кошти. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт придбання сторонами спірного автомобілю ВАЗ 21110, реєстраційний номер [NUMBER] . Свідок [PERSON] надала суду документи на придбання нею мотоблоку puberty та обладнання до нього, вартістю 2400 ( дві тисячі чотириста) гривень, на який заявлено позовну вимогу позивачем, як на спільно придбане майно набуте в шлюбі, а тому суд, не вбачає його, як спільно нажитим майном подружжя. Свідок [PERSON] засвідчила, що майно яке вказав позивач в позові набуте під час шлюбу, а саме: телевізор LG вартістю 8 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 гривень, пароварку REDMOND - 3000 гривень, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000 гривень, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000 гривень, монітор Samsung - 4000 гривень, бетонозмішувач INTERTOOL 5000 гривень, перфоратор 4000 гривень, не відповідає дійсності, такого майна вона взагалі в домі подружжя [PERSON] не бачила, окрім того, що в її присутності мати відповідача [PERSON] подарувала своїй доньці [PERSON] грошові кошти 60 000 ( шістдесят тисяч) гривень на придбання автомобілю, що підтвердила і свідок [PERSON] .. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зробленого поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. При цьому суд приймає до уваги оцінку майна з боку [PERSON] - згідно Звіту про оцінку майна від №2019/12/12 від 12.12.2019 ринкова вартість автомобілю ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] складає 35 200,00 грн. Отже, сторони в період шлюбу придбали автомобіль ВАЗ 21110, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу в рівних частках за кожним. Стосовно вказаного в позові іншого майна, а саме: телевізор LG вартістю 8 000 гривень, мікрохвильову піч, вартістю 3 000 гривень, пароварку REDMOND - 3000 гривень, морозильну камеру - ZANUSSI - 8000 гривень, мотоблок puberty та обладнання до нього, вартістю 24 000 гривень, монітор Samsung - 4000 гривень, бетонозмішувач INTERTOOL 5000 гривень, перфоратор 4000 гривень, позивачем це вказано дату коли було придбано майно та його знос, не надано жодного документу на придбання цього майна, тому суд вважає в цій частині позовні вимоги є безпідставними та у їх задоволенні необхідно відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, нажитого подружжям під час шлюбу,підлягає частковому задоволенню. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст. ст.57,60,69-72 СК України,

Outcome: partial