Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в цілому на спадкове майно за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка фактично прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] та який залишив на її ім`я заповіт. Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON] (батько позивача - [PERSON] помер [INFO] ). Спадкоємців, які б в силу ст.1241 ЦК України мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. З відповідними документами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся його представник до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Хомин Н.Б. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, після вивчення нотаріусом всіх поданих документів на вищевказане домоволодіння, листом від 31.07.2021 за №363/02-14 його було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на майно померлої матері [PERSON] неможливо, в зв`язку з тим, що право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є [PERSON] , й рекомендовано з цього приводу звернутись в суд за визначенням права власності на житловий будинок. Вважає, що є підстави для визнання за ним права власності в цілому на дане спадкове майно, виходячи з вищенаведених підстав та письмових доказів. Дане будинковолодіння побудоване [PERSON] у 1989 році. Згідно записів з погосподарського обліку за 1986-1991р.р. станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння, яке розташоване на [ADDRESS] ) відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , та в ньому були зареєстровані [PERSON] та члени його сім`ї: дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Калуської міської ради від 25.08.2021 №511. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, які існували до 15.04.1991, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Тобто, право власності на вищевказаний житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 частці кожного, станом на 15.04.1991.Так, 25 квітня 1998 року помирає один із співвласників будинковолодіння [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , якій належала 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, на час смерті спадкодавця - [PERSON] в силу вимог ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.) вважався таким, що прийняв спадщину, фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном, а саме 1/2 частини будинковолодіння [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , який залишився єдиним власником будинковолодіння [ADDRESS] . Ще задовго до своєї смерті [PERSON] [INFO] на випадок своєї смерті склав заповіт на все своє майно, яке йому буде належати на день смерті, на свою доньку [PERSON] . Через наявність відмови приватного нотаріуса, він не може скористатися своїм правом на оформлення в установленому порядку спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача 01.10.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що згідно примітки до довідки виданої Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації від 26.02.2021 за № 00052 загальна площа літ. «а» - житловий будинок збільшилася на 1,1 м.кв. в результаті перебудови печі; літ. «Є» - житловий будинок незавершений будівництвом готовністю 9 % (бетонний фундамент ) - збудований в 1991 році. Як вбачається з вказаної вище довідки житлового будинку незавершеного будівництвом готовністю 9 % (бетонний фундамент) станом на 21.09.1990 не існувало. Звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що вищевказаний житловий будинок було збудовано спадкодавцями у передбачено законом порядку на земельній ділянці, яка була надана для цієї мети, у зв`язку із чим вважає, що останній є самочинним будівництвом та підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на це майно відсутні. Відсутні дані щодо набуття спадкодавцями у встановлено порядку права власності на нерухоме майно у тому обсязі, на який посилається позивач. За наведених обставин позивач має право на спадкування будівельних матеріалів використаних в процесі самочинного будівництва, а також визначені майнові права, які спадкодавець мав на час відкриття спадщини. Також позивачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність інших спадкоємців [PERSON] . Враховуючи викладене заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Представник позивача адвокат Яковишин З.В. подав до суду відповідь на відзив в якій зазначено, що фахівцями ОКП «Івано-Франківське бюро технічної інвентаризації» при проведені технічної інвентаризації домоволодіння з господарськими будівлями спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не виявлено ознак самочинного будівництва, передбачених ст. 376 ЦК України. Про що свідчить відсутність у довідці Івано-Франківського ОБТІ № 00052 від 26.02.2021 та технічному паспорті на вище згадане домоволодіння інформації про такі самочинно збудовані будинки (прибудови до будинків), господарські будівлі. Окрім того, позивач є єдиною дитиною в сім`ї [PERSON] , а тому вважається єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . А тому просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача 22.10.2021 подав до суду заперечення на відповідь на відзив в якому зазначив, що посилання представника позивача про те, що [PERSON] є єдиною дитиною в сім`ї [PERSON] , а тому вважається єдиним спадкоємцем першої черги за законом в сім`ї після смерті матері [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки вказаний факт не підтверджено жодним документом. У зв`язку із викладеним просить у задоволені позову відмовити. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 16.09.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 01.10.2021 від представника Калуської міської ради надійшов відзив на позов з обгрунтуванням своїх заперечень, в якому просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 39-43). 01.10.2021 від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява згідно якої позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без його участі. (а.с. 38). Ухвалою суду від 04.10.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду 12.10.2021 через канцелярію суду від представника позивача адвоката Яковишин З.В. надійшов відповідь на відзив з обгрунтуванням своїх заперечень з приводу відзиву (а.с. 37-42). 27.10.2021 від представника Калуської міської ради надійшло заперечення на відповідь на відзив у справі з обгрунтування свої заперечень на відповідь на відзив. Також просить здійснювати розгляд справи без участі представників Калуської міської ради. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 21.09.1990, житловий будинок в [ADDRESS] , належить членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 15-16). Згідно записів з погосподарського обліку за 1986-1991р.р., станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння, яке розташоване по [ADDRESS] ) відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , та в ньому були зареєстровані [PERSON] та члени його сім`ї: дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Калуської міської ради від 25.08.2021 №511 (а.с. 19). [PERSON] залишив на ім`я [PERSON] заповіт, посвідчений 18 вересня 1998 року Копанківською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, по реєстру №19 (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 563, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1, позивач [PERSON] є сином померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Позивач після смерті [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Хомин Н.Б. зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, листом приватного нотаріуса від 31.07.2021 за №363/02-14 його було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на майно померлої матері [PERSON] неможливо, в зв`язку з тим, що право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є [PERSON] , й рекомендовано з цього приводу звернутись в суд за визначенням права власності на житловий будинок (а.с. 20). На спадкове домоволодіння по [ADDRESS] , виготовлений технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 9302 (а.с.21-26). Згідно довідки Івано-Франківського ОБТІ № 00052 від 26.02.2021, до складу домоволодіння станом на 26.02.2021 входить: «А» житловий будинок, площею 66,2 кв.м.; «Б» літня кухня, площею 24,7 кв.м; «В» стайня, площею 34,0 кв.м; «Г» стодола, площею 37,9 кв.м.; «Д» убиральня, площею 1,1 кв.м.; «Е» сарай, площею 17,4 кв.м.; «Є» житловий будинок незав.б-вом . гот. 9%, площа забудови 136,3 кв.м.; «№1» огорожа, площею 28,4 кв.м.; «№2» ворота, площею 7,0; «№3» криниця, 6м/пг. Інвентаризаційна вартість домоволодіння станом на 26.02.2021 становить 183249 грн. (а.с. 27-28). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті мами [PERSON] .. Оцінка суду: Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із Законом України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі на [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та члени його сім`ї: дружина [PERSON] , то дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/2 частини будинковолодіння. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Отже, після її смерті відкрилася спадщину на 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення певних дій, а саме: 1) якщо спадкоємець вступив у фактичне володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] , як спадкоємець за законом, після смерті дружини [PERSON] прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (а.с.18), тобто він став власником в цілому домоволодіння по [ADDRESS] . При цьому ним було складено заповіт на ім`я матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , однак нею не були оформлені права на спадкове майно після смерті її батька [PERSON] .. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Крім позивача, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Згідно ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування за законом, не в змозі в позасудовому порядку оформити своє право на спадкове майно оскільки, його матір`ю не були оформлені спадкові права на спірне майно, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та визнати за ним право власності на: «А» житловий будинок, площею 66,2 кв.м.; «Б» літня кухня, площею 24,7 кв.м; «В» стайня, площею 34,0 кв.м; «Г» стодола, площею 37,9 кв.м.; «Д» убиральня, площею 1,1 кв.м.; «Е» сарай, площею 17,4 кв.м.; «№1» огорожа, площею 28,4 кв.м.; «№2» ворота, площею 7,0; «№3» криниця, 6м/пг, які розташовані за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак у визнанні права власності на «Є» житловий будинок незавершений будівництвом готовністю 9%, площа забудови 136,3 кв.м, суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Зазначена норма визначає загальні підстави та порядок набуття права власності на новостворене майно, яке побудоване з дотриманням встановленого законодавством порядку, тобто при наявності всіх необхідних дозволів та актів, однак не регулює правовий режим самочинного будівництва. Із комплексного аналізу Цивільного кодексу України, Законів України, "Про основи містобудування", «Про регулювання містобудівної діяльності» випливає, що особа стає власником новоствореного об`єкта нерухомості після завершення його будівництва, прийняття нерухомого майна до експлуатації та державної реєстрації. Таким чином, право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту державної реєстрації права. Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 р. у справі № 910/10987/18). Постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 25.08.2020 № 760/21223/17-ц звернув увагу, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. До реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва. Отже, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято у встановленому законом порядку до експлуатації. У такому випадку об`єкт незавершеного будівництва ще не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права. Така позиція є усталеною і в практиці Верховного Суду. А тому суд відмовляє у визнанні права власності на житловий будинок незавершеного будівництва готовністю 9%, площею забудови 136,3 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: partial