Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 43578,20 дол. США та 44587,24 грн та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № KRI/0900/286/07 від 27 червня 2007 року відповідачу [PERSON] було надано кредит у розмірі 47000,00 дол. США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік, на строк до 25 червня 2027 року. Однак зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 19 червня 2017 року заборгованість за кредитним договором склала 43578,20 дол. США та 44587,24 грн, з якої 33294,06 дол. США - заборгованість за кредитом, 10284,14 дол. США - заборгованість за процентами за період з 26.12.2014 до 18.06.2017, 44587,24 грн - заборгованість з пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед банком 27 червня 2007 року між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №KRIZ/0900/112/07, відповідно до п. 1.1. якого поручитель зобов`язується перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за виконання зобов`язань [PERSON] усіх боргових зобов`язань, які виникають з кредитного договору №KRI/0900/286/07 від 27.06.2007. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] частково визнав позов, визнавши суму заборгованості у розмірі 40703,58 дол. США, з яких: 33294,06 дол. США тіло кредиту, 7049,52 дол. США прострочені відсотки, та 26064,75 грн суму пені. Розрахунок визнаної суми подав у відзиві на позов, в якому просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені. Також подав заяву про залишення позову без розгляду на підставі невиконання позивачем ухвали про витребування доказів та за повторною неявкою представника позивача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, посилаючись на закінчення терміну договору поруки. Також подав заяву про залишення позову без розгляду на підставі невиконання позивачем ухвали про витребування доказів та за повторною неявкою представника позивача. Представник відповідачів в судовому засіданні підтримав пояснення довірителів. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № KRI/0900/286/07 від 27 червня 2007 року. Йому, з урахуванням додаткових угод, було надано кредит у розмірі 47000,00 дол. США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік, на строк до 25 червня 2027 року. Повернення кредиту відповідач зобов`язувався здійснювати щомісячними платежами за відповідним графіком, що є додатком до договору. (а.с. 21-45) В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед банком 27 червня 2007 року між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №KRIZ/0900/112/07, відповідно до п. 1.1. якого поручитель зобов`язується перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за виконання зобов`язань [PERSON] усіх боргових зобов`язань, які виникають з кредитного договору №KRI/0900/286/07 від 27.06.2007. (а.с. 46-47) Відповідач [PERSON] кредитні кошти у розмірі 47000,00 дол. США отримав 27 червня 2007 року, що підтверджується меморіальним ордером №140_223 від 27 червня 2007 року. (а.с. 53). З серпня 2014 року відповідач перестав належним чином виконувати свої зобов`язання за договором і позивач направив відповідачу лист-нагадування від 10.10.2014, попередженням від 31.10.2014 та доказами їх направлення позивачем відповідачу (а.с. 63-64,65-66) Заборгованість відповідачів становить: 43578,20 дол. США та 44587,24 грн, з якої 33294,06 дол. США - заборгованість за кредитом, 10284,14 дол. США - заборгованість за процентами за період з 26.12.2014 до 18.06.2017, 44587,24 грн - заборгованість з пені. (а.с. 75-82), 02.09.2016 [PERSON] надіслан лист-вимога №1078, яким вимагалось достроково повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, можливої неустойки, та достроково стягнути суму заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків і штрафних санкцій у разі затримання сплати частини кредиту та відсотків за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць. (а.с. 67). У відповідності до п. 6.2 Кредитного договору АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» має право вимагати повного погашення зобов`язань по Кредитному договору протягом тридцяти календарних днів з моменту одержання цієї вимоги, а саме: повернення кредиту в сумі 33294,06 дол. США, сплати відсотків за користування кредитом в сумі, визначеній станом на дату погашення, сплати штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов договору в сумі, визначеній станом на дату погашення. Відповідачем вимога не виповнена. Відповідач [PERSON] визнав суму заборгованості тіла кредиту у розмірі 33294,06 дол. США. Позивач встановивши строк повернення позики до 03.10.2016 руку припинив дію договору та втратив право нараховувати проценти та пеню як передбачено договором до 18.06.2017 року. Вимоги позивача щодо нарахованих відсотків після 03.10.2016 року не підлягають задоволенню. З відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитом у сумі 7409,52 дол. США. Вказана сума визнана відповідачем. Позивач просить стягнути з відповідача пеню з 19.06.2016 по 18.06.2017 року у сумі 44\~587,24 грн. Розмір суми підтверджено розрахунками./а.с.75/ Позивач просив застосувати строк позовної давності. Вважає, що пеня за прострочення сплати відсотків має бути стягнута за період з19.06.2016 по 26.06.2016 рік. Пеня за несвоєчасне погашення відсотків має бути стягнута за період з 27.06.2016 по 02.10.2016 рік. Мотивував тим, що за вказаний період відсотки не підлягають нарахуванню. Загальна сума яка підлягає стягненню становить 5\~427,22 коп. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту повинна стягуватись за період з 27.06.2016 року по 18.06.2017 року і становить 20\~637, 53 грн. Загальна сума пені становить 26\~064, 75 грн. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтями 1048, 1049 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Викладене приводить суд до висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальна сума пені становить 9407,44 грн (дев`ять тисяч чотириста сім гривень 44 копійки). Щодо відповідальності поручителя суд виходить з наступного. Згідно частини 1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Частина четверта статті 559 ЦК України передбачає ,що договір припиняється протягом\~шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід\~розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений,\~припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя». Аналогічні правові позиції також підтверджені постановами Верховного Суду України у справі № 6-6цс14 від 17.09.2014р, №6-272цс-16 від 29.06.2016, № 6-53цс15 від 17.09.2014 Враховуючи наведене та позицію представника відповідача [PERSON] щодо припинення поруки у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду з вимогою до поручителя, суд доходить висновку, що позивач пропустив строку звернення до суду з вимогою до поручителя оскільки дата повернення грошових коштів становить 03 жовтня 2016 року, позивач звернувся до суду 27 червня 2017 року, тобто із спливом восьми місяців з дати виконання основного зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Викладене приводить суд до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial