Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 24.07.2004 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом зі матір`ю і перебуває на її повному утриманні. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 16.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, хоча він є працездатним, здоровим та може сплачувати аліменти. При цьому відповідач має у власності транспортний засіб ВАЗ 2115, працює директором стадіону ПрАТ "Вовчанський агрегатний завод". Відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, нести додаткові витрати на утримання дитини, у зв`язку з її хворобою. Реалії сьогодення вказують на постійне зростання цін на продукти харчування, послуги, ліки, і таке інше. Особливості підліткового віку потребують повноцінного харчування, яке позивач одноосібно забезпечую своїй доньці. Також, дитина для повноцінної підготовки до ЗНО відвідує щотижня репетиторів з математики, історії та біології. Також, як і всі люди, донька іноді хворіє. Батьки, також зобов`язані забезпечити повноцінне оздоровлення дитини. Утримання доньки потребує значних коштів, які позивач не має можливості заробити оскільки виховую свою дитину самостійно, тим більше відповідач не бере жодної участі у вихованні дитини та у її матеріальному утриманні, додаткових витратах на її розвиток, лікування та оздоровлення. Додаткові щомісячні витрати сягають 4000 грн. щомісячно. Вважає за можливе стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Просить стягнути з\~\~ [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.03.2021 року до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати у розмірі 2000 грн. Ухвалою суду від 02.04.2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за повідомленням (викликом) сторін. 19.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] в якому він визнав позовні вимоги частково, просив визнати судом розмір частки заробітку (доходу) що буде стягуватись щомісяця йогона користь [PERSON] як аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Відмовити позивачу у стягненні додаткових витрат у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] . Так, відповідач у відзиві на позовну заяву пояснив, що дійсно перебував у шлюбі з позивачем з 24.07.2004 року. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . 16.02.2015 року рішенням Вовчанського районного суду Харківської області шлюб між ними був розірваним. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачем. Вважає, що факт розірвання шлюбу жодним чином не впливає на обсяг прав і обов`язків мати і батька щодо своєї дитини. Розуміє, що інтенсивність впливу на дитину того з батьків, який проживає з нею, і того, який проживає окремо від неї, різний. Вказує, що може лише дати пораду, рекомендацію, надати необхідну допомогу при вирішенні проблем. Погоджується з позивачем, щодо вимог ст. 51 Конституції України та вимог ст. 180 СКУ батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вважає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Утримання дитини, відповідно до ч. 2 ст. 181 СКУ, не обмежується лише однією певною формою. Сплата аліментів у грошовій формі не є єдиною формою участі батьків в утриманні дитини, але, якщо позивач на цьому наполягає, то він не заперечую щоб сплачувати аліменти у грошовій формі щомісяця. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Погоджується з тим, щоб частку його заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначив суд. Додаткові витрати\~не є\~додатковим стягненням\~коштів на\~утримання дитини.Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).При наданні позивачем розрахунку або обґрунтування необхідності майбутніх витрат, згоден компенсувати додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, у вигляді 1/2) конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті після їх фактичного понесення на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином. Надала до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання \~не з`явився,\~про день\~та час\~розгляду справи\~був повідомлений\~своєчасно і\~належним чином.Надав до суду заяву, в яків просить справу розглядати без його участі, позов задовольнити частково визнати судом розмір частки заробітку (доходу), що буде стягуватись з нього на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повнолітнього віку, відмовити позивачу у стягненні додаткових витрат у розмірі 2000 грн., щомісячно на утримання дитини. Розподілити судові витрати. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встанорвлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 24.07.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, шлюб між сторонами розірваний відповідно до рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 16.02.2015 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області. Зі змісту довідки про склад сім`ї № 129 від 29.03.2021 року, виданої виконавчим комітетом Вовчанської міської ради Харківської області, вбачається, що донька [PERSON] , [INFO] зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки № 3 від 29.03.2021 року виданої БВ «Дружба» [PERSON] працює з 2017 року за основним місцем роботи та займає посаду директора, вказаний посадовий оклад який становить 7\~500 грн., вказана невиплачена заробітна плата за січень та лютий 2021 року у сумі 15\~000 грн. Відповідачем надано суду копію свідоцтва про народження другої доньки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. У\~ст. 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом\~статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено з матеріалів справи донька [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем за адресою:\~\~ [ADDRESS] , а отже знаходиться на її утриманні. Разом з тим, стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим\~Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Оскільки встановлено, що донька [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю, а отже тягар по її утриманню здебільшого покладається на неї, виходячи з вимог сімейного законодавства, відповідно якого дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, враховуючи ту обставину, що відповідач є працездатного віку, з урахуванням матеріального становища дитини та її батька, суд вважає необхідним покладення на останнього аліментного зобов`язання. При визначенні розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений\~Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік»\~для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 січня 2021 року становить 2395 гривен. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Також суд враховує, що при стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде цілком узгоджуватися з вимогами ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи надані докази у їх сукупності, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на доньку, суд зазначає наступне. Згідно з частиною сьомою\~статті 7 СК України дитина\~має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини (далі - Конвенція ООН про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини першої\~статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своєї дитини, передбаченого статтею 141\~СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини. Відповідно до вимог\~ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить стягнути додаткові витрати на доньку наперед у вигляді щомісячних платежів, у розмірі 2000 гривень. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~роз`яснено, що до передбаченої\~ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у\~ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на розвиток здібностей дитини, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином. Якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Тобто суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягнення аліментів відповідно до ст. ст.181, 182 СК України. Так, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на доньку пов`язані з їх навчанням, для підготовки до ЗНО, відвідування нею репетиторів. Разом з тим, зазначені позивачем витрати на навчання доньки не викликані особливими обставинами, не пов`язані з розвитком конкретних здібностей доньки (творчих, спортивних тощо), а тому не є додатковими в розумінні\~ст. 185 СК України. Такі висновки відповідають правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 569/6838/15-ц. У своїй позовній заяві позивач вказувала на те, донька іноді хворіє. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження несення витрат на медичне обстеження, лікування, придбання ліків для доньки у зв`язку із хворобами. Позивач просила ухвалити рішення в цій частині про 50-відсоткове покриття всіх витрат, що не відповідає вимогам\~ст. 185 СК України, в розумінні якої додаткові витрати - це фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, виходячи із вищевказаних правових положень, саме на позивача покладений обов`язок зазначити, які фактичні витрати на утримання доньки, викликані особливими обставинами вона здійснила, або, які витрати у майбутньому необхідно їй буде понести, при цьому розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Таких доказів позивач не надала, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог в цій частині суд не вбачає підстав для їх задоволення. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 908 гривень судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: partial