Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24 червня 2008 року в сумі 79454 грн. 66 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав додаткові письмові пояснення до позову та просив розглядати справу без його особистої присутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. При цьому, надала письмове заперечення, в якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Вказала, що зобовязання за кредитним договором вона виконала в повному обсязі, дія договору припинена 22 травня 2014 року. Крім того, зазначила, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки процентна ставка збільшувалася банком в односторонньому порядку; штраф і пеня є подвійною відповідальністю, оскільки нараховані за одне й теж порушення. Водночас, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Разом з цим, відповідач просила суд розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товаристо Комерційний банк «Приватбанк», та [PERSON] був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. У анкеті-заяві вказано, що [PERSON] ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Крім того відповідач ознайомилась з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», в якій викладені всі істотні умови кредитування - умови отримання коштів на картку, встановлені тарифи, строки повернення та відповідальність за невиконання зобовязань. На підставі вказаного договору відповідач отримала платіжну картку, а також отримала кредит у сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з умовами договору, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами [PERSON]», з розрахунку 360 календарних днів на рік (п.5.5 Правил користування платіжною карткою). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3. Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити кредитний ліміт). Відповідно до п.6.5 та п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. А у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. та 5% від суми позову (п.8.6 договору). На підставі п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну [PERSON], які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.5.7 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий самий строк. Судом також з'ясовано, що 12 квітня 2010 року відповідачем була підписана анкета - заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які були затверджені наказом від 06 березня 2010 року. У вказаній заяві також відповідач зазначила, що підписавши цю заяву вона ознайомлена та згода з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з її заявою складають договір банківського обслуговування. Умовами та правилами надання банківських послуг, які були затверджені наказом від 06 березня 2010 року, також передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору (п.1.1.3.2.3). Зазначено, що розмір процентної ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з п.п.1.1.2.3, п.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, до обовязків позичальника відноситься отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. У разі незгоди зі змінами та правилами надання банківських послуг та/або тарифами, позичальник повинен надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного договору не вимагалася. Як передбачено ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п.21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Отже судом встановлено, що укладений між сторонами договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користуання платіжною карткою» та «Тарифів Банку», що підтверджується підписом відповідача у заяві. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та [PERSON]. Таким чином між банком та позичальником укладено договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству України. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обовязків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заяви, умови, правила та тарифи, з якими відповідач ознайомлена, про що свідчить її підпис в заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та ознайомлення і згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг і також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. А також згодою щодо прийняття будь-якого розміру встановленого банком кредитного ліміту, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Під час укладення договору відповідач також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», в якій викладені всі істотні умови кредитування та тарифи за надані послуги. Таким чином, [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними. Умови та правила надання банківських послуг, які разом з підписаними відповідачем заявами як 14 червня 2008 року так і 12 квітня 2010 року, Правилами користування платіжною карткою та [PERSON], складають кредитний договір, банком приєднані до матеріалів справи. Хоч вказані Умови та правила не містять підписів сторін, суд не має підстав ставити під сумнів те, що це інші Умови та правила ніж ті, що надавалися для ознайомлення відповідачу, оскільки своєї редакції Умов та правил останньою суду не надано. До того ж, відповідно до Умов та правил до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, відповідач у порушення умов договору зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2017 року має заборгованість в сумі 79454 грн. 66 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 6506 грн. 24 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 65735 грн. 01 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3191 грн. 76 коп., а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 3771 грн. 65 коп. Згідно зі ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 36,0 на рік. Далі протягом строку дії договору процентна ставка як збільшувалася так і зменшувалася, що підтверджується наказами банку, які містяться в матеріалах справи. З розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка поточної заборгованості з моменту укладення договору 24 червня 2008 року по 01 січня 2013 року була не змінною, в подальшому до 31 серпня 2014 року зменшилася до 30%, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року становила 34,80, і згодом збільшилася до 43,20%. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на вказаний нею в анкеті заяві номер телефону неодноразово направлялися СМС повідомлення про підвищення процентної ставки, але заяв про розірвання кредитного договору від неї не надходило. Надаючи оцінку правомірності зміни умов договору в частині відсотків, суд також керується роз'ясненнями, що надані в Постанові Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", де зазначено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, дане зобов'язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язання. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, погашення процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, розмір якої підтверджується наданими позивачем доказами. Представлений позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом, що підтверджує наявність заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 24 червня 2008 року, який не спростовано відповідачем. Що стосується застосування позовної давності, то суд відзначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116 цс 13). За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту, в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (статті 261 ЦК України). Така правова позиція, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-134цс14 та від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127цс14. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснила 14 січня 2015 року в сумі 400 грн., після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались. Твердження відповідача з приводу того, що останній платіж нею здійснено 22 травня 2014 року спростовується випискою по рахунку, з якої вбачається, що 14 січня 2015 року кредитну картку було поповнено на 400 грн. в терміналі самообслуговування, що розташований за адресою: м. Знам'янка, вул. Жовтнева, 30. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] - 04 версня 2017 року. Отже, до заборгованості за тілом кредиту та відсотками строк позовної давності не може бути застосований, оскільки його було перервано 14 січня 2015 року. При цьому, до вимог про стягнення пені має бути застосований визначений ст.258 ЦК України строк позовної давності. Так, з урахуванням річного строку позовної давності для стягнання пені, виходячи з розрахунку суми боргу, розмір пені в межах позовної давності складає 1100 грн. З огляду на умови кредитного договору та розрахунок заборгованості, суд погоджується з доводами позивача, що в колонці розрахунку «Сума комісії та пені», містяться суми нарахування лише однієї пені, оскільки комісія умовами договору сторін не передбачена. Разом з цим, такими умовами визначено, що у разі виникнення простроченої заборгованості протягом одного місяця сплачується пеня в розмірі 50 грн., у разі виникнення простроченої заборгованості другий місяць поспіль сплачується пеня в розмірі 100 грн. Нарахована сума пені відповідає вказаним умовам. Строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу не застосовується, оскільки згідно з розрахунком та умовами кредитного договору, його нараховано одноразово при предявленні позову. Водночас, вирішуючи питання про стягнення пені та штрафів, суд враховує, що відповідно до ст.549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених в ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15). Як зясовано, підстави для застосування неустойки позивачем доведені, але він не визначився з приводу різновиду неустойки, який підлягає застосуванню та пред'явив вимоги, які одночасному задоволенню не підлягають. Відтак, суд вважає, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню штраф (процентна складова), що є більш дієвим заходом впливу на порушника в тому числі з огляду на розмір відповідного виду неустойки по відношенню до інших. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом 6506 грн. 24 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 65735 грн. 01 коп. та штрафу 3771 грн. 65 коп. (процентна частина), всього - 76 012 (сімдесят шість тисяч дванадцять) грн. 90 коп. В частині стягнення заборгованості за пенею, а також фіксованої складової штрафу слід відмовити з підстав, наведених вище. Також у відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь банку підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial