Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на його користь заборгованість відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) №б/н від 05.03.2014 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 12491,28 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує зобов`язання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 16.05.2018 року у розмірі 33669,43 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з"явився. подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] 25.06.2019 звернулась до суду з письмовою заявою про зменшення пені, комісії та інших нарахувань за кредитним договором та просить відмовити Банку у задоволенні позовних вимог в сумі: 7597,55 грн. - заборгованість по процентам та користування кредитом, 12688,16 - заборгованість за пенею та комісією, 2455,65 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 05.03.2014 року позивачем на підставі кредитного договору №б/н надано відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 12491 грн. 28 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до ст.525, 526, аб.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Всупереч наведеним нормам закону та умовам договору відповідачем порушено графік погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунку станом на 16.05.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 33669,43 грн., яка складається з наступного: 10928,07 грн. заборгованість за кредитом; 7597,55 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 12688,16 грн. заборгованість за пенею та комісією, 2455,65 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відтак, вимоги позивача про повернення кредиту та відсотків є обґрунтованими та такими, що не суперечать умовам генеральної угоди від 05.03.2014 року (а.с. 6), яка підписана відповідачем [PERSON] , де передбачено, що позивач надає відповідачу кредит в розмірі 12491,28 грн. та встановлено процентну ставку у розмір 1,5%, що становить 18% на рік. У разі порушення боржником зобов`язання кредитор відповідно до ст.549, 551 ЦК України має право на неустойку (штраф, пеню ). Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому в даному випадку, суд вважає за вірне стягнути з позичальника на користь банку лише один з заявлених до стягнення видів цивільно правової відповідальності, а саме штраф. Розмір штрафу встановлений п. 2.2 Генеральної угоди від 05.03.2014 року і згідно розрахунку складає 2455,65 грн. Таким чином, вимога позивача про стягнення штрафу не суперечить кредитному договору, є обґрунтованою та підлягає задоволенню в сумі 2455,65 грн. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в сумі 20981,27 грн, що складається з: 10928,07 грн. заборгованість за кредитом; 7597,55 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2455,65 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1762 грн., які підтверджені документально. На підставі викладеного та

Outcome: partial