Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Глобал Фітнес Україна» та ФОП [PERSON], третя особа: ТОВ «Спортленд груп» та просила суд, з урахуванням заяви про уточнення та збільшення суми позовних вимог від 16.10.2015 року, постановити рішення, яким розірвати договір про надання спортивних послуг №ГФУС/КЛН13 від 17.04.2014 року, укладений між ТОВ «Глобал Фітнес Україна» та [PERSON]; стягнути солідарно з ТОВ «Глобал Фітнес Україна» та ФОП [PERSON] на користь позивача сплачені кошти за вказаним договором у сумі 1900.00 грн., пеню у сумі 16 416,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 17.04.2014 року між ним, ТОВ «Глобал Фітнес Україна» в особі директора [PERSON], який діяв на підставі статуту та ліцензійного договору (франчайзинг) № 11 від 18.10.2013 року у ТОВ «Спортленд груп» та ФОП [PERSON], що діяла на підставі виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та за Договором-доручення № 11/1 від 31.12.2013 року, укладено договір про надання спортивних послуг №ГФУС/КЛН13, відповідно до яких ТОВ «Глобал Фітнес Україна», як виконавець, зобов'язувався надати позивачу, як клієнту, комплекс фізкультурно-спортивних послуг в фізкультурно-оздоровчому комплексі «СпортЛенд», розташованому на Дніпровській Набережній, 14 в м. Києві, а позивач зобов'язувався оплатити дані послуги та дотримуватись всіх умов даного договору. У відповідності до умов договору17.04.2014 року послуги були оплачені ФОП [PERSON].в повному обсязі згідно договору у сумі 1900 грн., що підтверджується товарним чеком від 17.04.2014 року. Згідно з п. 5.4.1. договорів клуб зобов'язувався забезпечити послугами в обсягах та в строки відповідно до умов договору. Строк дії клубної карти - один рік. Під час купівлі абонементу працівники відділу продажу запевнили, що клуб з басейном відкриється не пізніше вересня 2014 року, що також гарантувала реклама клубу, проте і до цього часу клуб не розпочав надавати передбачені договором послуги. Враховуючи те, що відповідачами не виконано в добровільному порядку вимог та умов укладеного договору та посилаючись на норми чинного законодавства просив заявлені вимоги задовольнити. Ухалалою Дарницького районного суду м.Києва від 16.11.2015 року, за клопотанням позивача, процесуальний статус третьої особи ФОП [PERSON] змінено та залучено її до участі у справі в якості співвідповідача. Позивач у судовезасідання не з'явився, однакпозивачем поданозаяву про розглядсправи у йоговідсутність, просивпозовнівимогизадовольнити, протиухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачіта третя особа в судовезасідання не з'явились, про час та місцерозглядусправиповідомлялисьналежним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розглядсправи у їхвідсутністьдо суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідившиматеріалисправи, суд приходить до висновку, щопозовпідлягає частковому задоволеннювиходячи з наступнихпідстав. Судом встановлено, що 17.04.2014 року між [PERSON], ТОВ «Глобал Фітнес Україна» в особі директора [PERSON], який діяв на підставі статуту та ліцензійного договору (франчайзинг) № 11 від 18.10.2013 року у ТОВ «СПОРТЛЕНД ГРУП» та ФОП [PERSON], що діяла на підставі виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та за Договором-доручення № 11/1 від 31.12.2013 року, укладено договір про надання спортивних послуг від 17.04.2014року №ГФУС/КЛН13 (а.с.5). Пунктом 2.1 договору про надання спортивних послуг від 17.04.2014року визначено, що вартість комплексу послуг становить 1900,00 грн. Відповідно до п. 3.3 договору, активація клубної карти проводиться в момент першого відвідування Клубу. Періодом же активації клубної карти визначено два календарних місяці від дати купівлі або з дати відкриття клубу. Як вбачається з товарного чеку від 17.04.2014 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 1900,00 грн. за клубну карту "Classic" відповідно до договору №ГФУС/КЛН13 (а.с.6). Відповідно ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК, за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник об збов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно - правовими актами (ст.905 ЦК України). Відповідно до п.22 ч.1ст.1 Закону України«Про захист прав споживачів»,споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно дост.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно ст.ст.525,526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідност.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що всупереч договору про надання спортивних послуг клуб не розпочав надавати їх у передбачені договором строки, і відкриття клубу не відбулось. Відповідачі не виконали свої зобов»язання у визначенні договором строки, послуги клубу надані не були, а ФОП [PERSON] сплачені кошти не повернула, не зважаючи на те, що спортивний клуб не розпочав свою діяльність. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги те, що з боку відповідачів суду не надано жодних доказів на спростування обставин, зазначених позивачем, суд вважає, що оскільки споживач не отримав оплачені послуги, він має право наповерненнясплачених коштів за неналежне виконання умов укладених договорів, позов у відповідній частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставіст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договірможе бути зміненоаборозірвано за рішенням суду на вимогуоднієїізсторін у разіістотногопорушення договору другою стороною та в іншихвипадках, встановлених договором або законом. Iстотним є такепорушення стороною договору, коли внаслідокзавданоїцимшкоди друга сторона значноюміроюпозбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору .Статтею 906 ЦК Українипередбачена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у виді відшкодування збитків, завданих замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.5ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ч.2ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.ст.901 ч.1,903 ч.1ЦК України, договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч.2ст.625 ЦКяк спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 14.11.2011 р. у справі № 6-40цс11). Отже, з урахуванням наведених положень законодавства, приходить до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку пені та вимоги про розірвання укладеного договору. При цьому суд бере до уваги розрахунок розміру пені, доданий до заяви про збільшення позовних вимог, оскільки відповідачі не надали заперечень щодо стягнення та щодо розміру відповідних сум. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогчизаперечень. Водночасвідповідачами у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовн івимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Щодо вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат по сплаті судового збору, вважаю за необхідне відмовити виходячи з наступного. Відповідно доч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного, ст.ст.525,530,611,625,651, 901 ч.1,903 ч.1,906 ЦК України, ст.ст.1,4,10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial