Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Представник ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернувся до суду з позовом, згідно якого просить звернути стягнення на заставне, згідно іпотечного договору від 09.06.2008 р. майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS], що належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити із вказаного будинку осіб, що зареєстровані та проживають у ньому; стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 1261, 40 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.06.2008 р. між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1901/0608/88-108, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 15000 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 09.06.2008 р. з відповідачем був укладений іпотечний договір, згідно умов якого останній передав в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання наступне нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. 28.11.2012 р. ПАТ «Сведбанк» відступив своє право вимоги до [PERSON] ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до Договору факторингу №15 та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого у нього станом на 31.10.2013 р. утворилась заборгованість у розмірі 15781, 37 USD, представник позивача в рахунок погашення цієї заборгованості просить звернути стягнення на предмет іпотеки з виселенням осіб, що проживають у спірному будинку. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи - через оголошення в пресу, а тому згідно ст. 224 ЦПК України суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, чого не заперечив представник позивача. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1901/0608/88-108, згідно якого відповідачу надано кредит у сумі 15000 дол. США зі сплатою процентної ставки за кредитом 11, 9 % процентів річних на строк з 09 червня 2008 року по 09 червня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору з відповідачем укладено іпотечний договір, згідно умов якого відповідач на забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором передав в іпотеку позивачу майно: будинок житловий з надвірними будівлями, який знаходиться у [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який виступав правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке в свою чергу виступало правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками. Відповідно до договору від 28.11.2012 р. про відступлення прав за іпотечними договорами, ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.2012 р. №15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами. Згідно Витягу з Додатку №1 до вищевказаного договору відповідач [PERSON] значиться як позичальник та іпотекодавець щодо виконання зобов'язань за кредитним договором №1901/0608/88-108 від 09.06.2008 р. Таким чином до ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшли права вимоги заборгованості та за іпотечним договором до відповідача [PERSON]. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач умов кредитного договору від 09.06.2008 р. не виконує, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 31.10.2013 р. загальна сума боргу [PERSON] за кредитом становить 15781, 37 дол. США, що згідно офіційному курсу НБУ становить 126140, 49 грн., з яких: 13967, 62 дол. США (еквівалентно 111643, 19 грн.) - заборгованість по основній сумі кредиту; 1 073, 63 дол. США (еквівалентно 8581, 52 грн.) - заборгованість за процентами; 740, 12 дол. США (еквівалентно 5915, 78 грн.) - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту та відсотках. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. У зв'язку з порушенням відповідачем термінів сплати поточних платежів (відсотків та кредиту) згідно з графіком платежів (додаток до кредитного договору), позивачем 28.10.2013 p. на адресу відповідача була направлена вимога щодо виконання договірних зобов'язань, однак відповідач умов договору не виконав. Враховуючи те, що договір іпотеки є чинним, судом встановлені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідач належним чином не виконує зобов'язання, передбачені кредитним договором, суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1901/0608/88-108 від 09.06.2008 р. слід звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору від 09.06.2008 р., а саме: житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] загальною площею 61, 5 кв.м., житловою площею - 42, 7 кв.м., що належить відповідачу [PERSON] на праві власності. Щодо позовної вимоги позивача про виселення осіб, що зареєстровані у будинку, що являється предметом іпотеки, то в задоволені такої слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Частиною 2 статті 40 цього Закону встановлено певний порядок дій іпотекодержателя, зокрема, визначено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок виселення громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, визначено і ч.3 ст. 109 Житлового кодексу. Виходячи із положень вказаних правових норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, зокрема, якщо мешканці добровільно не звільнять житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст. 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, всупереч зазначених вимог позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження отримання відповідачем письмової вимоги про добровільне звільнення предмету іпотеки - будинку [PERSON] Враховуючи те, що на час розгляду справи відсутні дані про виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст. 109 ЖК в частині належного надсилання письмової вимоги про звільнення предмету іпотеки, суд вважає, що в частині вимог про виселення осіб, зареєстрованих у будинку, що є предметом іпотеки, слід відмовити, оскільки така вимога заявлена передчасно. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 1261, 40 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 554, 590, 591, 1049, 1050, 1052, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 11, 33, 35, 39, 40 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial