Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником житлового будинку та господарських будівель, розташованих по провул.Гуменного, 10 у м.Городку. Вказану нерухомість вона набула у власність в порядку спадкування після смерті своїх батьків [PERSON], який помер 15 липня 1998 року та [PERSON], яка померла 26 квітня 2013 року. Зазначена нерухомість розташована на земельній ділянці, яка була передана рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради від 25 жовтня 1996 року у приватну власність її покійному батькові [PERSON] відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року та ст.56 ЗК України, в редакції, яка діяла на той час, у розмірі 0,10 га для обслуговування будівель та 0,116 га - для ведення особистого підсобного господарства. Рішенням №15 сесії Городоцької міської ради від 31 березня 2015 року їй надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою. Однак, через порушення її прав відповідачем у справі, вона не може виготовити документацію та набути права власності на вказану земельну ділянку, оскільки її земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON] Як стало відомо позивачу, після отримання дозволу на виготовлення технічної документації - рішення сесії Городоцької міської ради від 31.03.2015 року №15, межа між їхніми господарствами при виготовленні правовстановлюючих документів на землю [PERSON], змінена. Належна їй земельна ділянка суттєво зменшилась таким чином, що не є прямою лінією, як було завжди при житті їх батьків та відколи вона там проживає. Після маніпуляцій відповідача її площа складає не 0,216 (0,10+0,116) га, а тільки 0,1747 га, тобто, на 0,0413 га менше. Вказане порушення відповідачем прав позивача зафіксовано актом комісії від 17.12.2015 року, який в подальшому був затверджений рішенням №29 від 23.12.2015 року сесії Городоцької міської ради. А тому вважає, що [PERSON] незаконно оформлені на праві власності земельні ділянки розміром 0,710 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку за кадастровим номером 6821210100:06:001:0041 та розміром 0,547 га для ведення особистого підсобного господарства за кадастровим номером 6821210100:06:001:0046, оскільки мав місце самовільний захват земельної ділянки. На підставі наведеного позивач просить визнати незаконними рішення сесії Городоцької міської ради №№13,15 від 28.05.2013 року про затвердження технічної документації із землеустрою земельних ділянок за кадастровими номерами 6821210100:06:001:0041, 6821210100:06:001:0046; визнати недійсними та скасувати свідоцтва: №9035413 про право власності на нерухоме майно, видане 06.09.2013 року Реєстраційною службою Городоцького РУЮ на земельну ділянку за кадастровим номером 6821210100:06:001:0041 та №9031115 про право власності на нерухоме майно, видане 06.09.2013 року Реєстраційною службою Городоцького РУЮ на земельну ділянку за кадастровим номером 6821210100:06:001:0046 на імя [PERSON];скасувати реєстраційні записи №150729968212, 150655468212 про державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами 6821210100:06:001:0041, 6821210100:06:001:0046 та стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку та господарських будівель, розташованих по провул.Гуменного, 10 у м.Городку. Вказану нерухомість вона набула у власність в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON], який помер 15 липня 1998 року та матері [PERSON], яка померла 26 квітня 2013 року, про що стверджує свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТО № 303657 від 05 грудня 2013 року. Вказана нерухомість розташована на земельній ділянці, яка була передана у приватну власність покійному батькові позивача - [PERSON], рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради від 25 жовтня 1996 року, відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року та ст.56 ЗК України, в редакції, яка діяла на той час, площею 0,216 га: для обслуговування будівель 0,10 га та 0,116 га - для ведення особистого підсобного господарства. Рішенням сесії Городоцької міської ради VI скликання №15 від 31 березня 2015 року позивачу було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки, для передачі у власність, яка знаходиться у її користуванні. Проте, через порушення прав позивача відповідачем, вона не може виготовити документацію та набути права власності на вказану земельну ділянку, оскільки її земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON] і межа між їхніми господарствами при виготовленні правовстановлюючих документів на землю [PERSON], змінена. Належна позивачу земельна ділянка суттєво зменшилась з 0,216 (0,10+0,116) га до 0,1747 га, тобто, на 0,0413 га менше. Вказане порушення відповідачем прав позивача зафіксовано актом комісії від 17.12.2015 року, яку створено на підставі звернення [PERSON] щодо захоплення частини земельної ділянки [PERSON] Даний акт був затверджений рішенням сесії Городоцької міської ради №29 від 23.12.2015 року. Приватизація земельних ділянок громадянами здійснюється у порядку, встановленому земельним кодексом на підставі Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26.12.1992 року №15 (Декрет втратив чинність на підставі Закону №139-V від 14.09.2006 року), згідно з яким передача громадянам у приватну власність земельних ділянок здійснюється із земель, що передані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного садівництва, у межах норм, установлених цим Кодексом. Передача громадянам України безкоштовно у приватну власність земельних ділянок здійснюється з метою, вказаною у частині першій згаданого Декрету. Відповідно до наведених положень закону приватизувати можливо лише ту землю, яка була раніше надана громадянину у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.ст.10,11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Однак відповідачем суду не надано доказів про виділення їй у встановленому законом порядку земельних ділянок, що є предметом спору. Так в проекті землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 6821210100:06:001:0046 на імя [PERSON] відсутні дані про виділення відповідачу у встановленому законом порядку земельної ділянки площею 547 кв.м., а відповідно до пояснення представника Городоцької міської ради та повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 21.03.2017 року у них відсутня технічна документація на земельну ділянку з кадастровим номером 6821210100:06:001:0041 на імя [PERSON], остання не надала її суду. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Згідно п.11 вищезазначеної постанови, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність». При цьому, стаття 141 ЗК України містить виключний перелік підстав для припинення права користування земельними ділянками, жодна із яких у даних правовідносинах не може бути застосована, а тому, позивач незаконно позбавлена права на частину наданої та належної їй за законом земельної ділянки. З огляду на вимоги п. 7 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином рішення сесії Городоцької міської ради Хмельницької області №13 від 28.05.2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення гр-ці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в м.Городок по пров.Гуменного,14 та про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] в м.Городок по пров.Гуменного,14, площею 547 кв.м. з видачею в Городоцькому реєстраційному відділі юстиції свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) слід визнати незаконним. Рішення сесії Городоцької міської ради Хмельницької області №15 від 28.05.2013 року слід визнати незаконним лише в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в м.Городок по пров. Гуменного,14 для передачі у приватну власність гр-ці [PERSON] земельної ділянки площею 710 кв.м. та про передачу даної земельної ділянки у приватну власність [PERSON] з видачею в Городоцькому реєстраційному відділі юстиції свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), у межах заявлених позовних вимог. Свідоцтва за №9035413, №9031115 про право власності на нерухоме майно видані 06.09.2013 року відповідно реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції, а саме на земельні ділянки за кадастровими номерами 6821210100:06:001:0041; 6821210100:06:001:0046 на імя [PERSON] слід визнати недійсними. Що стосується вимог позивача про скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно та реєстраційних записів №150729968212, 1506555468212 про державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 6821210100:06:001:0041; 6821210100:06:001:0046 то суд вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки така вимога є передчасною. Так, визнання судом недійсним свідоцтв №9035413, №9031115 про право власності на нерухоме майно виданих 06.09.2013 року реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції на імя [PERSON], має наслідком їх скасування, тобто після набрання даним рішення законної сили відповідні органи повинні внести записи про скасування вищевказаних реєстраційних записів. Тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Крім того, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 1653,60 грн.. Приймаючи до уваги те, що позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру, проте сплачено за три вимоги, а тому в силу ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача на користь держави підлягає 551,20 грн. судового збору з тих підстав, що суд прийшов до висновку про задоволення цих позовних вимог.

Outcome: partial