Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 жовтня 2018 року звернувся до суду з позовом до відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/148-к від 17 жовтня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідача (справа №438/1396/18). В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що він працював на посаді директора Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №7 з 2011 року. Наказом відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/148-к від 17 жовтня 2018 року позивач був притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за не виконання п.4.2 посадової інструкції Директора загальноосвітнього навчального закладу, а саме: не виконання наказу відділу освіти в частині не проведення повторного звітування керівника закладу загальної освіти №7 від 31 серпня 2018 року №01-05/193 «Про внесення змін до п.2.1 наказу відділу освіти Бориславської міської ради від 28 серпня 2018 року №01-05/191 «Про підсумки проведення звітування керівника закладу загальної середньої освіти №7 у 2018 році». Позивач вважає вказаний наказ відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/148-к від 17 жовтня 2018 року незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів керівника відділу освіти, оскільки позивач не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував всі свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією. П.4.2 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу передбачено за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку школи, інших нормативних документів, законних розпоряджень органів управління освіти, посадових обов`язків, встановлених даною Інструкцією, в тому числі за невикористання наданих прав, директор несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством. Згідно з наказом позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за не виконання наказу відділу освіти №01-05/193 від 31 серпня 2018 року, у якому йдеться про викладення п.2.1 наказу відділу освіти №01-05/191 від 28 серпня 2018 року у такій редакції: «до 20 вересня 2018 року провести повторне звітування керівника закладу з метою подальшого утвердження відкритої і демократичної державно-громадської системи управління освітою». 21 серпня 2018 року позивачем, як директором ЗОШ №7, на виконання Примірного положення про порядок звітування керівників дошкільних, загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладів перед педагогічним колективом та громадськістю, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №178 від 23 березня 2005 року, було проведено звітування на загальношкільній конференції ЗОШ І-ІІІ ступенів №7 за участю педагогічного колективу, батьків, представника міського відділу освіти та громадськості. За результатами звітування серед присутніх було проведено таємне голосування, за результатами якого більшістю голосів робота директора була визнана задовільною. 28 серпня 2018 року на електронну адресу ЗОШ №7 надійшов наказ відділу освіти Бориславської міської ради №01-05/191 від 28 серпня 2018 року «Про підсумки проведення звітування керівника закладу загальної середньої освіти №7 у 2018 році». У резолютивній частині цього наказу зазначено: «Визнати звіт керівника ЗЗСО №7 [PERSON] таким, що не відбувся. До 01 серпня 2018 року провести повторне звітування керівника закладу з метою подальшого утвердження відкритої та демократичної державно-громадської системи управління освітою». Описані вище вимоги цього наказу суперечать положенням чинного законодавства України. Позивач посилається на положення ч.2 ст.19, ст.60 Конституції України та зазначає, що Примірним положенням про порядок звітування керівників дошкільних, загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладів перед педагогічним колективом та громадськістю не передбачено повноважень відділу освіти чи посадових осіб цього відділу на визнання звіту таким, що не відбувся. До того ж, примірним положенням (п.4) передбачено, що звітування відбувається у червнісерпні, вказівка в наказі на проведення повторного звітування до 01 вересня 2018 року суперечить Примірному положенню. Відповідно до роз`яснення Міністерства освіти та науки України №1/9-189 від 20 квітня 2005 року питання порядку та структури проведення щорічного звіту мають рекомендаційний характер. А отже зауваження щодо порядку та структури звіту з боку відділу освіти не можуть породжувати для позивача негативних юридичних наслідків. Звітування було проведено ним належно, він надав змістовні та чіткі відповіді на питання, які задавалися присутніми на конференції. Після отримання зазначеного наказу на електронну пошту, позивач 30 серпня 2018 року подав до відділу освіти лист, у якому повідомив про неможливість виконання наказу у зв`язку з його незаконністю з посиланням на нормативні акти. У листі позивач вказав про перевищення повноважень відділом освіти щодо визнання звіту таким, що не відбувся та вимогу провести повторний звіт. Позивач повідомив, що виконувати злочинний наказ позивач не буде, вказав про загальну незаконність вимог, а не лише вимог щодо дати. Після отримання вказаного листа відділом освіти був виданий наказ від 31 серпня 2018 року №01-05/193, яким позивача було зобов`язано провести повторне звітування до 20 вересня 2018 року. Власне за невиконання цього незаконного наказу позивачу було оголошено догану. Зміна в наказі дати проведення повторного звітування, якого неправомірно вимагає відділ освіти, з до 01 вересня 2018 року на до 20 вересня 2018 року не робить цю вказівку правомірною. Оскільки для посадових осіб відділу освіти діє спеціально - дозвільний тип правового регулювання, а саме: дозволено лише те, що прямо передбачено законом, а повноважень щодо скасування колегіального рішення конференції за результатами звітування законодавством для відділу освіти не передбачено, так само як не передбачено повноважень щодо призначення повторного звітування, вищезазначені накази є неправомірними. Позивач зазначає, що звіт був проведений відповідно до законодавства, протоколи та результати голосування у визначений термін були передані у відділ освіти. Видання незаконних наказів та примушування позивача до їх виконання є неправомірним і не може нести для позивача негативних юридичних наслідків. Згідно з п.4.2 посадової інструкції позивач, як директор, зобов`язаний виконувати лише законні накази та розпорядження відділу освіти. Накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани за невиконання завідомо незаконного наказу є неправомірним. Трудової дисципліни позивач не порушував, покладені на нього посадові та трудові обов`язки виконував належним чином, тому притягнення його дисциплінарної відповідальності вважає незаконним. Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім цього, позивач [PERSON] 04 грудня 2018 року звернувся до суду з позовом до відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди (справа №438/1555/18) та просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконними наказ відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/150-к від 26 жовтня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ; наказ відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/155-к від 08 листопада 2018 року про звільнення [PERSON] ; поновити позивача на роботі на посаді директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 Бориславської міської ради. Стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50\~000 гривень. Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць. В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що працював на посаді директора Бориславської ЗОШ І-ІІ ступенів №7 з 2011 року по 09 листопада 2018 року. Наказом відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/148-к від 17 жовтня 2018 року позивач був притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання ним п.4.2 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу, а саме не виконання наказу відділу освіти в частині не проведення повторного звітування керівника закладу загальної освіти №7 від 31 серпня 2018 року №01-05/193 «Про внесення змін до п.2.1. наказу відділу освіти Бориславської міської ради від 28 серпня 2018 року №01-05/191 «Про підсумки проведення звітування керівника закладу загальної середньої освіти №7 у 2018 році». Наказом відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/150-к від 26 жовтня 2018 року позивач був повторно притягнений до дисциплінарної відповідальності і йому було оголошено догану за не виконання ним п.4.2 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу, затвердженої наказом відділу освіти від 27 грудня 2016 року №01-05/309, а саме не виконання без поважних причин розпорядження відділу освіти міської ради (лист відділу освіти від 11 жовтня 2018 року №01-18/706). Далі наказом відділу освіти Бориславської міської ради №01-06/155-к від 08 листопада 2018 року позивача було протиправно звільнено із займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п.3 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає вказані накази відділу освіти Бориславської міської ради незаконними і такими, що винесені з особистих мотивів керівника відділу освіти, оскільки позивач не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному об`ємі виконував всі свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією. П.4.2 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу передбачено за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку школи, інших нормативних документів, законних розпоряджень органів управління освіти, посадових обов`язків, встановлених даною Інструкцією, в тому числі за невикористання наданих прав, директор несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством. Згідно з наказом №01-06/150-к від 26 жовтня 2018 року позивач був притягнений до дисциплінарної відповідальності за не виконання позивачем листа відділу освіти від 11 жовтня 2018 року №01-18/706. Зазначеним листом відділ освіти зобов`язував його, як директора школи, притягнути до дисциплінарної відповідальності (догана) завуча школи [PERSON] за порушення нею ч.5 п.1 ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Передумовою надсилання цього листа стало звернення на «Гарячу лінію області» від 10.10.2018 №01-09/57 [PERSON] щодо ненадання їй відповіді на звернення [PERSON] протягом 5 робочих днів. Позивачем було проведено перевірку вказаних фактів, однак у діях [PERSON] не було виявлено жодних порушень трудової дисципліни. Оскільки заявниця [PERSON] зверталася до в.о. директора школи Сердюк Ю.Д. щодо надання інформації, яка не підпадає під визначення публічної інформації, визначеної Законом України «Про доступ до публічної інформації». Відповідь була надана у термін, визначений Законом України «Про звернення громадян». Позивач вважає лист відділу освіти, який зобов`язує його притягнути до відповідальності працівника школи, який підпорядковується позивачу, необґрунтованим та таким, що явно перевищує службові повноваження керівника відділу освіти та містить ознаки незаконного тиску на законну діяльність директора школи. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» заступник керівника, педагогічні та інші працівники закладу загальної середньої освіти призначаються на посади та звільняються з посад керівником цього закладу. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Отже застосування стягнення до заступника директора є виключним повноваженням директора школи, і директор школи не може в цьому питанні зобов`язуватись іншими особами до вчинення тих чи інших дій. Директор школи повинен реалізовувати свої повноваження, передбачені чинним законодавством, а у питанні застосування стягнень повинен бути об`єктивним та незалежним відповідно до положень КЗпП України. Відповідно 26 жовтня 2018 року позивача незаконно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання завідомо незаконного листа відділу освіти. 12 жовтня 2018 року листом №205 позивачем було надано відповідь на лист відділу освіти №01-18/706 від 11 жовтня 2018 року про відсутність підстав для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Накладення стягнення на позивача є незаконним також у зв`язку з тим, що 26 жовтня 2018 року позивач перебував на листку непрацездатності. З наказом про накладення стягнення позивача було ознайомлено 05 листопада 2018 року, що є порушенням п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань 20 липня 1984 року, оскільки наказ про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівнику під підпис у триденний строк. Наказом відділу освіти №01-06/155-к від 08 листопада 2018 року позивача незаконно було звільнено з посади директора у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п.3 ст. 40 КЗпП України. Звільнення згідно з п.3 ст. 40 КЗпП України застосовується в разі, якщо друге порушення було вчинене після накладення першої догани, а враховуючи підстави для застосування другого стягнення (лист-пояснення позивача від 12 жовтня 2018 року №205) його дії, за які було незаконно накладене друге стягнення, відбулися до 12 жовтня 2018 року, тобто до оголошення першої догани. 09 листопада 2018 року позивач приступив до роботи, лише о 15:00 год позивач дізнався про наказ про звільнення від 08 листопада 2018 року. Зазначає, що був допущений до робити 09 листопада 2018 року, в цей день перебував на робочому місці. У записі трудової книжки дата запису 09 листопада 2018 року очевидно виправлена на 08 листопада 2018 року. Трудова книжка йому була видана 09 листопада 2018 року. Далі, як зазначає позивач, був звільнений без законної підстави 08 листопада 2018 року. Термін вимушеного прогулу станом на день подання позовної заяви становить 16 робочих днів. Останніми повністю відпрацьованими позивачем місяцями є вересень та жовтень 2018 року. Нарахована заробітна плата за два останні місяці становить згідно довідки про доходи №405 від 20 листопада 2018 року 6401,88 гривень (вересень 2018р.) + 13 516,26 гривень (жовтень 2018р.) = 19 918,14 гривень. Відповідно до розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік кількість робочих днів у вересні та жовтні 2018 року становить 42 дні. Відповідно, його середня заробітна плата за робочий день становить 474,24 гривень. Отже, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу на час звернення до суду становить 8062,08 гривень. У результаті вищевказаних порушень з боку відділу освіти позивач втратив роботу. Незаконним звільненням позивачу було завдано моральної шкоди. Позивач пережив сильний емоційний стрес. Тиск з боку відділу освіти, який виразився у незаконних діях та подальшому звільненні, негативно вплинули на здоров`я позивача. Після звільнення різко знизився матеріальний стан сім`ї позивача та його особисто. Це відбилося на його душевній рівновазі. Позивач став дратівливим і нервовим. Життєві зв`язки позивача порушені і останній змушений витрачати додаткові зусилля, щоб якось організувати своє життя. Тому вважає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 50 000 гривень. Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 26 грудня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Бориславського міського суду від 18 квітня 2019 року було об`єднано в одне провадження вищевказані позови [PERSON] до відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області, справі присвоєно номер 438/1396/18. Відповідач, не погоджуючись з позовом, подав до суду відзив на позов від 16 січня 2019 року на позовну заяву про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Зазначено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є порушення п.4.2 посадової інструкції директора загальноосвітніх навчальних закладів, а саме: невиконання наказу відділу освіти у частині не проведення повторного звітування керівника закладу загальної середньої освіти №7 від 31 серпня 2018 року №01-05/193 «Про внесення змін до пункту 2.1 наказу відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області від 28 серпня 2018 року№01-05/191 «Про підсумки проведення звітування керівника закладу загальної середньої освіти №7 у 2018 р.». Крім цього, з наказу №7 від 31 серпня 2018 року №01-05/193 «Про внесення змін до п. 2.1 наказу відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області від 28 серпня 2018 року №01-05/191 «Про підсумки проведення звітування керівника закладу загальної середньої освіти №7 у 2018р.» вбачається та є належно доведеним факт грубого порушення позивачем, як директором закладу середньої освіти №7 міста Борислава, пункту 4.2 посадової інструкції директора загальноосвітніх навчальних закладів, а саме: факт не проведення повторного звітування позивачем як директором школи. Водночас, наказ відділу освіти №7 від 31 серпня 2018 року №01-05/193 «Про внесення змін до пункту 2.1 наказу відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області від 28 серпня 2018 року №01-05/191 «Про підсумки проведення звітування керівника закладу загальної середньої освіти №7 у 2018р.» є чинним до цього часу, а його вимоги відповідають Закону, невиконання яких є фактом порушення трудової дисципліни, а саме: невиконання директором школи законних розпоряджень органів управління освіти. Відповідно до наказу відповідача від 26 жовтня 2018 року позивачу оголошено догану за чергове порушення п.4.2 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу, затвердженої Наказом відділу освіти від 27 грудня 2016 року №01- 05/309, а саме: за невиконання без поважних причин розпорядження відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області згідно листа №01-18/706 від 11 жовтня 2018 року. Зазначеним розпорядженням (листом) від 11 жовтня 2018 року відділ освіти Бориславської міської ради Львівської області у зв`язку з порушенням заступником директора школи №7 з навчально-виховної роботи [PERSON] . Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: частини 5 пункту 1 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у зв`язку з несвоєчасним наданням інформації на запит фізичної особи про надання такої інформації, зобов`язано [PERSON] , як директора школи №7 міста Борислава, притягнути до дисциплінарної відповідальності у виді догани [PERSON] згідно з чинним законодавством. Позивач не заперечує та фактично визнає у позовних вимогах відмову виконувати розпорядження відділу освіти Бориславської міської ради від 11 жовтня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді догани [PERSON] , оскільки вважав таке розпорядження незаконним. Відтак, наказ відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області №01-06/150-к від 26 жовтня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » прийнято законно, з урахуванням усіх об`єктивних обставин справи. Не відповідає реальним обставинам справи та не ґрунтується на належних та допустимих доказах твердження позивача [PERSON] про виправлення зазначеної дати звільнення з 09 листопада 2018 року на 08 листопада 2018 року в його трудовій книжці. Як вбачається з копій додатків, долучених до матеріалів справи самим позивачем, останній отримав копію наказу №01-06/155-к «Про звільнення [PERSON] » від 08 листопада 2018 року наступного дня 09 листопада 2018 року, оскільки 08 листопада 2018 року відмовився прибути у відділ освіти Бориславської міської ради Львівської області для отримання трудової книжки разом із копією цього наказу. Ознайомлюючись з вищезазначеним наказом, позивачу уповноваженим працівником відділу освіти було вручено трудову книжку із записом про звільнення. Позивач проставив відмітку, що ознайомлений із наказом про звільнення. Жодних застережень, в тому числі на копії наказу про звільнення з роботи щодо будь- якого наявного виправлення в трудовій книжці чи щодо інших порушень зазначено ним не було. Не відповідає дійсності, а також суперечить та спростовується рядом належних, достатніх, допустимих та достовірних копій письмових доказів і твердження позивача [PERSON] про те, що він не порушував трудової дисципліни, покладені на нього посадові та трудові обов`язки виконував належним чином. Крім цього, підставою звільнення позивача були не тільки порушення останнім трудової дисципліни, не тільки за вчинені ним порушення, які зазначені в наказах від 17 жовтня 2018р. за №01-06/148-к та від 26 жовтня 2018 року №01-06/150-к, але інші порушення позивачем трудової дисципліни, як директором школи, про які зазначено в довідці від 29 жовтня 2018 року, як підстава звільнення в наказі №01-06/155-к від 08 листопада 2018 року «Про звільнення [PERSON] » Зазначена довідка складена комісією представників відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області та інших осіб за наслідками проведеної перевірки з виконання наказу начальника відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області від 17 жовтня 2018 року №01-05/246 «Про створення тимчасової комісії по ЗОШ І-ІІІ ступенів №7». Із вищезазначеної довідки вбачається, що за наслідками розгляду заяв профспілкового комітету школи за №01-17/672 від 28 вересня 2018 року та №01-17/609 від 10 вересня 2018 року встановлено, що станом на 17 жовтня 2018р. у тарифікаційному списку відсутні підписи вчителів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому, директором школи не складено актів про причини відмови підписання тарифікаційних списків вчителями. Крім цього, тарифікаційний список не погоджений з головою профспілкового комітету школи, про причини відсутності такого погодження директором школи не складено відповідного акту. Зазначені факти свідчать про грубе порушення директором школи колективного договору, укладеного між адміністрацією школи та профспілковим комітетом школи, а також порушення та неналежне виконання пунктів 2.5, 2.13, 2.23 Типової інструкції директора загальноосвітньої школи, затвердженої начальником відділу освіти Бориславської міської ради наказом по відділі освіти №01-05/309 від 27 грудня 2016 року. Крім цього, згідно скарг щодо розподілу годин англійської мови, які надходили у відділ освіти Бориславської міської ради ще на початку 2017-2018 навчального року (скарга №01-09/32 від 06 вересня 2017 року), за результатами перевірки директору [PERSON] було вказано на порушення, проте вони не були враховані при розподілі годин у 2018-2019 навчальному році, що призвело до скарг на неетичну поведінку директора. У зв`язку із цим встановлено порушення директором [PERSON] термінів розподілу годин, також порушення нормативних документів з питань формування навантаження та затвердження тарифікаційних списків, а також порушення етичних норм поведінки керівника. Зазначені факти свідчать про порушення директором пунктів 2.5, 2.13, 2.23, 2.52, 4.2 Типової інструкції директора загальноосвітньої школи, затвердженої начальником відділу освіти Бориславської міської ради наказом по відділі освіти №01-05/309 від 27 грудня 2016 року, та неналежне виконання [PERSON] ряду повноважень як керівника закладу освіти, передбачених частиною 3 статті 26 Закону України «Про освіту». Директором школи не надано відповіді щодо колективного звернення (лист) №01- 17/611 від 11 вересня 2018 року вчителів ЗОШ №7 щодо проявів булінгу вчителем фізичного виховання [PERSON] до учнів; учасників гуртка « [INFO] » до 17 жовтня 2018 року, хоч копію звернення було отримано ним 11 вересня 2018 року, у зв`язку з перебуванням на листку непрацездатності. Пояснення щодо цього конфлікту надано заступником директора з навчально-виховної роботи Сердюк Ю.Д. за №193 від 04 жовтня 2018 року, яка заперечила про будь-які факти булінгу та стверджує, що діти подають неправдиві дані. При цьому, 10 жовтня 2018р. у відділ освіти мама одного із зазначених у заяві учнів повідомила усно представників відділу освіти, що зі сторони [PERSON] створюється тиск на учнів і батьків, тому батьки визнали конфлікт вичерпаним. Проте у день роботи комісії вчителем історії, керівником гуртка « [PERSON] », [PERSON] , озвучено питання порушення директором школи [PERSON] угоди, укладеної між Львівським обласним центром краєзнавства і туризму та директором Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №7 «Про співпрацю та забезпечення умов роботи гуртка « [INFO] » на базі школи згідно графіку гуртка « [PERSON] »». Перед комісією директором [PERSON] визнано, що він змінив замок від вхідних дверей до ЗОШ №7 міста Борислава і, відповідно, ключ від цього замка для проведення занять гуртком « [INFO] » у неділю (згідно затвердженого графіка) не буде надавати, оскільки це не є шкільний гурток. За таких обставин встановлено грубе порушення директором школи [PERSON] п.1 розділу 2 Договору «Про співпрацю та забезпечення умов роботи гуртка « [INFO] » на базі школи згідно графіку гуртка « [INFO] »», укладеного між Львівським обласним центром краєзнавства і туризму та директором Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №7, порушення директором як керівником навчального закладу пунктів 2.1, 2.22 Типової інструкції директора загальноосвітньої школи, затвердженої начальником відділу освіти Бориславської міської ради наказом по відділі освіти №01-05/309 від 27 грудня 2016 року та невідповідність дій директора [PERSON] положенням частини 1 статті 26 Закону «Про освіту». Комісією розглянуто заяви і пояснення сторін щодо перебування двірника [PERSON] 10 вересня 2018р. на робочому місці у стані сп`яніння. За наслідками розгляду питання встановлено, що директор школи [PERSON] 10 вересня 2018 року усно повідомив начальника відділу освіти [PERSON] , що зранку спілкувався з двірником, проте не вчинив жодних дій щодо відсторонення його від виконання робіт на території школи. Батьки повідомили про даний факт представникам національної поліції. На запит відділу освіти №01-18/633 від 11 вересня 2018 року, начальник Бориславського ВП ГУ НП у Львівській області надав письмове пояснення №3898/1/45/01-18 від 21 вересня 2018 року про підтвердження обставин щодо перебування [PERSON] 11 вересня 2018 року у п`яному вигляді та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. Станом на 17 жовтня 2018 року директором школи [PERSON] не вжито жодних адміністративних дій щодо перевірки на достовірність вищевикладених фактів про перебування технічного працівника [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння під час роботи на території школи: не відібрано пояснення у двірника щодо інциденту, який мав місце 10 вересня 2018 року, не зроблено запиту в Бориславське відділення НП України ГУ НП у Львівській області. З викладеного, у діях (бездіяльності) директора [PERSON] як керівника навчального закладу Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №7 вбачаються порушення та неналежне виконання вимог абзаців першого та другого частини 1 статті 26 ЗУ «Про освіту», неналежне виконання пунктів 2.2, 2.3, 3.2 Типової інструкції директора загальноосвітньої школи, затвердженої начальником відділу освіти Бориславської міської ради наказом по відділі освіти №01-05/309 від 27 грудня 2016 року. Комісією також встановлено, що директором школи не видано наказу на створення ініціативної групи з проведення заходів щодо ремонтних робіт та облаштування територій. Директор підтверджує факт, що співпраця з ініціативною групою батьків була відсутня. План ремонтних робіт не узгоджувався керівником школи на звітуванні (21 серпня 2018 року). [PERSON] у своєму звіті питання ремонтних робіт зовсім не висвітлював. Дані факти свідчать про неналежне виконання директором школи [PERSON] завдань та обов`язків, передбачених абзацом першим частини 1 статті 26 Закону України «Про освіту» та закріплених пунктами 2.2, 2.24, 2.30, 2.35 Типової інструкції директора загальноосвітньої школи, затвердженої начальником відділу освіти Бориславської міської ради наказом по відділі освіти №01-05/309 від 27 грудня 2016 року. Комісією розглянуто колективне звернення батьків учнів школи №7 міста Борислава до відділу освіти Бориславської міської ради за №КО-1143 від 10 вересня 2018 року та встановлено, що жодних правових підстав у директора школи [PERSON] не було для виклику працівників поліції до школи у зв`язку із перебуванням у приміщенні школи (класу) батьків. Відповідно до ЗУ «Про освіту» батьки є учасниками навчально-виховного процесу і вільно (не порушуючи правил внутрішнього розпорядку школи) можуть перебувати у приміщенні навчального закладу. Тому директором школи [PERSON] у даному випадку порушено ряд положень Закону України «Про освіту», а також пункти 2.19, 2.52 Типової інструкції директора загальноосвітньої школи, затвердженої начальником відділу освіти Бориславської міської ради наказом по відділі освіти №01-05/309 від 27 грудня 2016 року. У відділ освіти надійшло звернення з «гарячої лінії» області №01-09/57 від 10 жовтня 2018 року про порушення заступником директора з навчально-виховної роботи [PERSON] . Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відділом освіти Бориславської міської ради перевірено книги вхідної та вихідної документації ЗОШ №7 міста Борислава та встановлено про підтвердження факту порушення. За результатами перевірки директору школи у листі №01-18/706 повідомлено про необхідність притягнення до дисциплінарної відповідальності завуча [PERSON] за вищенаведене порушення Закону. Проте директор школи, посилаючись на статті 25, 66 Закону України «Про освіту», звертає увагу начальнику відділу освіти, що органи місцевого самоврядування не можуть втручатися у роботу закладу освіти. Директор відмовився виконувати вказівку начальника відділу освіти. Зазначені факти свідчать про порушення директором школи [PERSON] пункту 4.2 та неналежне виконання ним пункту 2.10 Типової інструкції директора загальноосвітньої школи, затвердженої начальником відділу освіти Бориславської міської ради наказом по відділі освіти №01-05/309 від 27 грудня 2016 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] надав покази в якості свідка про наступне, що на посаді директора школи працює 7 років. У червні 2018 року у зв`язку з хворобою не зміг провести щорічний звіт. Звітування було проведено 21 серпня 2018 року. Проте наказом відділу освіти від 17 жовтня 2018 року був притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання пункту 4.2 Посадової інструкції директора школи, а саме: за невиконання наказу про повторне звітування керівника школи. На думку позивача наказ є незаконним, таким, що виданий з особистих мотивів начальника відділу освіти. Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було прийняття двох незаконних наказів начальника відділу освіти [PERSON] щодо проведення повторного звітування. [PERSON] , як керівник відділу освіти, була присутня на звіті директора загальноосвітньої школи №7, який відбувся 21 серпня 2018 року, та не висловила жодних заперечень щодо правомірності проведення. Протокол та результати голосування були підписані членами лічильної комісії та передані у відділ освіти в термін, визначений чинним законодавством. Зауваження щодо незаконності проведення звіту з`явилися в начальника відділу освіти через тиждень після оголошення результатів. 28 серпня 2018 року був виданий відповідачем наказ, відповідно до якого визнано звіт керівника ЗОШ №7 таким, що не відбувся, і до 01 вересня 2018 року провести повторне голосування, хоча законом не передбачено повноважень відповідача щодо визнання недійсними рішення колегіального органу, звітних зборів, або конференції. 30 серпня 2018 року позивач листом повідомив відповідача про неможливість виконання згаданого наказу з посиланням на норми закону. Натомість, 31 серпня 2018 року позивача іншим наказом зобов`язали провести повторне звітування вже до 20 вересня 2018 року, що суперечить чинному законодавству про звітування керівників. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності 26 жовтня 2018 року проведено відповідачем з порушенням трудового законодавства, оскільки позивач перебував на листку непрацездатності. Оголосили догану за невиконання позивачем листа начальника відділу освіти від 11 жовтня 2018 року, який зобов`язував позивача, як директора школи, притягнути до дисциплінарної відповідальності завуча школи [PERSON] за порушення нею норм Закону України «Про доступ до публічної інформації». Передумовою цього листа стало звернення на гарячу лінію області мами учня 2 класу [PERSON] щодо ненадання їй відповіді на її звернення завучем школи [PERSON] , яка на той час виконувала обов`язки директора. Так як звернення [PERSON] не підлягало Закону України «Про доступ до публічної інформації», а підлягало до Закону України «Про звернення громадян», відповідь [PERSON] громадянці [PERSON] була надана вчасно. Позивач вважає лист начальника відділу освіти необґрунтованим та таким, що явно перевищує повноваження начальника відділу освіти та містить ознаки незаконного тиску на директора школи. Наголошує на тому, що спірний наказ був виданий під час перебування позивача на листу непрацездатності. В результаті 08 листопада 2018 року позивача було незаконно звільнено з посади директора, про що повідомили його на наступний день, 09 листопада 2018 року. Звертає увагу, що 09 листопада 2018 року позивач приступив до роботи, виконував обов`язки директора школи. І лише о 15.00 год позивач дізнався про звільнення з роботи вчорашні днем. 8 листопада 2018 року позивач був на прийомі особисто в начальника відділу освіти, під час якого позивача було ознайомлено з Довідкою про результати роботи тимчасової комісії у школі №7. Трудова книжка видана 09 листопада 2018 року з явними виправленнями дати наказу про звільнення. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити з викладених підстав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] надала покази в якості свідка про наступне, що займає посаду начальника відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області на підставі розпорядження міського голови Бориславської міської ради за №88-0с від 15 квітня 2016 року (а.с.197 т.1). Підставою звільнення позивача згідно наказу №01-06/155-к від 08 листопада 2018 року «Про звільнення [PERSON] » була довідка від 29 жовтня 2018 року. Зазначена довідка складена комісією представників відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області та інших осіб за наслідками проведеної перевірки на виконання наказу начальника відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області від 17 жовтня 2018 року №01-05/246 «Про створення тимчасової комісії по ЗОШ І-ІІІ ступенів №7». У зазначеній довідці зазначені порушенням позивачем трудової дисципліни. 08 листопада 2018 року свідок особисто ознайомила позивача із вищезазначеною довідкою, про що свідчить відповідний підпис позивача та повідомила останнього, що готується наказ про його звільнення. Цього ж дня позивача неодноразово повідомляли в телефонному режимі, щоб останній з`явився у відділ освіти та ознайомився з наказом. Лише наступного дня позивач був ознайомлений із наказом про звільнення та вручено трудову книжку. Позивача звільнено із займаної посади у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладеним на нього трудовим договором. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення слугувало, як зазначено у наказі, наказ відділу освіти «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » від 17 жовтня 2018 року, наказ відділу освіти «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » від 26 жовтня 2018 року та вищезгадана довідка від 29 жовтня 2018 року. Позивачем не було вчинено дисциплінарного поступку після притягнення останнього до відповідальності наказом від 26 жовтня 2018 року. Проте у довідці від 29 жовтня 2018 року, членами комісії зазначено ряд дисциплінарних проступків, за які позивача не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно наказів відділу освіти від 17 жовтня 2018 року та 26 жовтня 2018 року. Зазначені проступки мають триваючий характер. Представник відповідача вважає, що позивача було обґрунтовано звільнено із займаної посади. Крім цього, позивач [PERSON] не повідомив своєчасно адміністрацію відділу освіти про те, що 26 жовтня 2018 року захворів та перебуває на лікарняному, відповідно наказ від 26 жовтня 2018 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності був виданий, через що керівник відповідача не знав про відкриття листка непрацездатності позивачем. Просить у позові відмовити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, просять у задоволенні позовних відмовити, зіславшись на обставини, викладені у відзиві на позов. Крім цього, представник відповідача [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що позивач жодним чином не обґрунтовує моральну шкоду. Позивач регулярно перебував на лікарняному, а тому не надано доказів, що є причинно-наслідковий зв`язок із погіршенням стану здоров`я. Представник відповідача звернув увагу суду, що позивача було звільнено з посади директора школи, при цьому позивач продовжує працювати у даній школі на посаді вчителя. На думку представника відповідача не були порушені життєві зв`язки позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що працює вчителем фізкультури ЗОШ №7, одночасно веде гурток « [PERSON] » на базі школи. 21 жовтня 2018 року (неділя) дітей, які займаються в гуртку « [INFO] », та свідка не було допущено в приміщення школи, оскільки напередодні були замінені замки на вхідних дверях школи за вказівкою директора, позивача у справі, а ключів ніхто не надав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що працює провідним спеціалістом відділу освіти. 26 липня 2018 року виконувала обов`язки начальника відділу освіти Бориславської міської ради. Цього дня надійшло повідомлення, що техпрацівники ЗОШ №7 відсутні на робочому місці. В період літніх канікул проводився ремонт приміщення школи батьками учнів школи. Будівельники не могли потрапити в приміщення школи. Свідком був складений відповідний акт про відсутність на робочому місці п`яти працівників. Свідок [PERSON] показала, що працює вчителем початкових класів ЗОШ №7. У вересні 2018 року зателефонувала мама одного з учнів та повідомила, що в приміщенні школи перебуває нетверезий двірник [PERSON] . Свідок стверджує, що неодноразово бачила двірника у нетверезому стані. Свідок повідомила директора школи про даний випадок. Свідкові не відомо про вжиті адміністрацією школи заходи щодо нетверезого сторожа. Свідок [PERSON] показала в судовому засіданні, що є матір`ю одного із учнів школи. Свідок неодноразово спостерігала двірника у нетверезому стані. Неодноразово зверталася до позивача з цього питання, проте останній на звернення не реагував. Свідок [PERSON] показала в судовому засіданні, що є матір`ю учениці школи. Дитина свідка займається в гуртку [PERSON] . Була на всіх змаганнях. 21 жовтня 2018 року діти прийшли до школи на тренування, а школа була закритою. Свідок [PERSON] показав у судовому засіданні, що є батьком одного із учнів школи. Свідкові відомо, що директор школи чинив перешкоди у ремонті школи, які проводились за кошти батьків, не давав ключів від приміщення школи, відповідно, будівельники були вимушені добиратись до приміщення школи через підвал. Свідок [PERSON] пояснила, що працює вчителем української мови та літератури, голова міської організації профспілки. Пояснила також, що спочатку стосунки з позивачем [PERSON] були товариські, пізніше неприязні. Позивач, як керівник школи, неодноразово порушував свої посадові обов`язки, зокрема при погодженні тарифікаційних списків не залучав профспілковий комітет, одноособово розподіляв навантаження між вчителями. Як голова профспілки вона свідчить про порушення. Свідок [PERSON] пояснила в суді, що працює вчителем фізики ЗОШ №7. Неодноразово зверталась до директора школи «за годинами фізики», два роки підряд свідок тарифікацію не підписувала. Поділ годин був не справедливим. На запитання свідка щодо поділу варіативної складової без участі профспілки директор відповів, що так вирішив. Свідок [PERSON] пояснив у суді, що працює вчителем історії та правознавства ЗОШ №7, є головою первинної профспілкової організації. Позивач у справі [PERSON] протягом останніх двох років не виконує умови колективного договору є ряд обов`язків, зокрема не узгоджував із профспілковою організацією погодження тарифікаційних списків, розклад уроків, складу атестаційної комісії. Крім цього, свідок стверджує, що звіт директора школи повинен бути проведений по закінченні навчального року. Директор школи всілякими способами ухилявся від проведення (лікарняне, відпустка і т.д.), в той час, коли інші керівники шкіл провели звіт. Проведення звіту директором відбулось із рядом порушень, зокрема, було повідомлено про проведення звіту за чотири дні, замість п`ятнадцяти днів. Свідок [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що працює головним спеціалістом, юрисконсультом департаменту освіти і науки ЛОДА. Вказав, що до департаменту освіти і науки надходили численні скарги стосовно діяльності керівника закладу освіти, що стосувалися його співпраці з профспілковою організацією, перешкоджання діяльності гуртку « [INFO] », щодо батьківського комітету. Відповідно до колективного договору, директором не виконувалися умови, зокрема, щодо погодження попередньої тарифікації, тарифікації профспілковою організацією. Такі речі не погоджувалися із профспілковою організацією. На думку свідка, позивачем [PERSON] були допущені порушення при проведенні звітування. Однією із підстав звільнення за систематичне порушення є те, що таке звітування не відбулося, наказом відповідача було зобов`язано керівника школи провести звітування відповідно до закону, проте такий наказ не був виконаний. Звітування має відбуватися відповідно до вимог законодавства. Перевірка щодо звітування це повноваження відділу освіти. Самого факту звітування не відбулося. Педагогічні працівники мають висловитися чи вони погоджують або не погоджують діяльність керівника. Якщо не встановлено чи педагогічний колектив погоджується з такою діяльністю керівника, відповідно, не можна вважати, що звітування відбулося, і виконано вимоги закону. Для того, щоб була дотримана вимога закону необхідно провести ще одне звітування. Свідок вважає, що позиція керівника закладу освіти та його заступника була кардинально протилежною позиції педагогічних працівників. Керівник звільнений за систематичність порушення трудової дисципліни, а саме, найбільше співпраця з профспілкою, діяльність з батьками (так як на подвір`ї школи батьки робили ремонт, і директор не взяв це майно на баланс), директором школи не здійснювалися повноваження у фінансово-господарській діяльності відповідно до закону про освіту. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що є представником ініціативної групи, головою піклувальної ради, з січня-серпня 2018 року залучали гроші і проводили ремонтні роботи в школі (бруківку, капітальний ремонт 4 санвузлів у школі), залучили гроші для школи близько півмільйона гривень. Директор школи не йшов на співпрацю, ігнорував більшість їхніх звернень, не відповідав на дзвінки, не налагодив роботу техпрацівників, не цікавився дотриманням будівельних вимог, санітарно-гігієнічних вимог. \~ \~ \~ \~ Про проведення звітування не був повідомлений голова батьківського комітету. Організували збір підписів для висловлення недовіри директору школи, зібрано 230 підписів, у зв`язку з несприянням та перешкоджанням роботі ініціативної групи батьків. Колективне звернення подано міському голові. Свідок ствердила, що оголошення про проведення звітування керівника закладу було розміщене на дошці оголошень за два дні до проведення голосування. Свідок була присутня на звітуванні, висловлювала претензії. Свідок висловлювалась про упереджене ставлення директора до гуртка « [INFO] », перешкоджання у ремонтних роботах. Батьки також висловлювали претензії до директора школи. Усі виступаючі, крім директора школи, висловили негативні відгуки про роботу директора школи. Начальник відділу освіти висловила, що директор школи не повністю висвітлив роботу. Свідок [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що є заступником голови Львівської обласної організації профспілки працівників освіти. За період від вересня по жовтень 2018 року до них надійшло чотири звернення від голови первинної профспілки про порушення певних правових норм директором школи про співпрацю з первинною профспілкою організацією, порядку звітування, невиконання умов колективного договору та ні. Здійснювався виїзд на місце для проведення бесіди з директором школи. Були колективні звернення за підписами членів первинної профспілкової організації школи №7 про те, що не дотримуються умови колективного трудового договору, не затверджуються тарифікаційні списки, розклад навчальних занять, порушені терміни оголошення про звітування, порушення вимоги про підрахунок голосів, не надані звернення на попередні звернення. Було встановлено факти порушень директором школи, про які зазначено у зверненнях до обласної профспілки не було погоджено тарифікаційних списків, розклад уроків із профспілкою. Свідок пояснив, що будь яке погодження відбувається шляхом подання письмового супровідним листом тарифікаційного списку. Суд, заслухавши покази позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] в якості свідків, пояснення представників сторін, покази свідків, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені в позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за наявності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що згідно з наказом начальника відділу освіти Бориславської міської ради за № 92-к від 19 серпня 2011 року позивач [PERSON] призначений на посаду директора ЗОШ І-Ш ступенів №7 (а.с.15, 25 т.1). Відповідно до\~статті 140 КЗпП України\~трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до\~статті 141 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Таким чином, за змістом вищезазначених законів власник установи або уповноважений ним орган зобов`язаний створити необхідні організаційні і економічні умови для роботи працівника і лише в необхідних випадках застосовувати заходи дисциплінарного і громадського впливу щодо окремих несумлінних працівників. Відповідно до\~ст. 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно зі\~ст. 148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Згідно з пунктом 4.2 Типової інструкції директора загальноосвітньої школи, затвердженої начальником відділу освіти Бориславської міської ради наказом по відділі освіти №01-05/309 від 27 грудня 2016 року, за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку школи, інших нормативних документів, законних розпоряджень органів управління освіти, посадових обов`язків, встановлених даною Інструкцією, в тому числі за невикористання наданих прав, директор несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу начальника відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області Е.Качмарчик за №01-06/148-к від 17 жовтня 2018 року позивач [PERSON] був притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за не виконання п.4.2 посадової інструкції Директора загальноосвітнього навчального закладу, а саме: не виконання наказу відділу освіти в частині не проведення повторного звітування керівника закладу загальної освіти №7 від 31 серпня 2018 року №01-05/193 «Про внесення змін до п.2.1 наказу відділу освіти Бориславської міської ради від 28 серпня 2018 року №01-05/191 «Про підсумки проведення звітування керівника закладу загальної середньої освіти №7 у 2018 році». Відповідно до Примірного положення про порядок звітування керівників дошкільних, загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладів перед педагогічним колективом та громадськістю, затвердженого Міністерством освіти науки та культури № 178 від 23 березня 2005р., керівник навчального закладу має щороку звітувати про свою діяльність на загальних зборах (конференціях) педагогічного колективу, батьківського комітету, ради, піклувальної ради та громадськості. В пункті 4 даного Порядку передбачено, що на загальні збори (конференцію) обов`язково запрошуються члени батьківського комітету, ради та піклувальної ради навчального закладу, батьки та представники інших органів громадського самоврядування; дата проведення та порядок денний загальних зборів (конференції) повідомляється педагогічному колективу, членам батьківського комітету, ради та піклувальної ради навчального закладу, батькам та представники інших органів громадського самоврядування не пізніше, ніж за 15 днів до дня проведення; для ведення зборів обирається голова та секретар, який веде протокол засідання. Із показів позивача [PERSON] вбачається, що ним 21 серпня 2018 року проведено звітування керівника загальноосвітнього навчального закладу перед педагогічним колективом та громадськістю. Проте, як вбачається із наказу відповідача від 28 серпня 2018 року «Про підсумки проведення звітування керівника закладу загальної освітньої школи №7 у 2018 році» директором школи при проведенні звітування було допущено ряд порушень, зокрема п.6 Положення: не було прозвітовано про результати навчальної та позакласної роботи, вжиті заходи щодо соціального захисту учнів та вчителів, збереження і зміцнення здоров`я учасників навчально-виховного процесу, створення належних умов для забезпечення рівного доступу для здобуття якісної освіти, варіативності навчання, стан охорони праці та безпеки життєдіяльності, фінансово-господарську діяльність та ефективність використання бюджетних коштів, благодійних внесків, а також про професійний внесок керівника у підвищенні організації навчально-виховного процесу. Відповідно, адміністрацією відповідача визнано звіт керівника таким, що не відбувся, та зобов`язано провести повторне звітування. Допущені порушення позивачем [PERSON] при проведенні звітування підтверджуються дослідженими судом копією протоколу №1 загальноосвітньої конференції ЗОШ 1-ІІІ ступенів №7 м.Борислава від 21 серпня 2018 року (а.с.169 т.1) а також показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] , звітуючи перед вищим органом громадського самоврядування - загальними зборами колективу, не створив належні умови для реалізації\~\~вимог Примірного положення про порядок звітування керівників дошкільних, загальноосвітніх та професійно- технічних навчальних закладів перед педагогічним колективом та громадськістю, затвердженого Міністерством освіти науки та культури № 178 від 23 березня 2005 року, в частині пропорційного\~\~представництва\~\~усіх делегатів загальних зборів від педагогічного колективу, членів батьківського комітету та представників інших органів громадського самоврядування. Позивач [PERSON] не надав суду відомостей про своєчасне повідомлення зацікавлених осіб про дату, час та місце проведення звіту директора загальноосвітньої школи І-ІІІ №7 Бориславської міської ради, що в свою чергу вказує на недотримання позивачем п. 7.9 Посадової інструкції директора загальноосвітньої школи І-ІІІ №7 Бориславської міської ради. Не зважаючи на вимогу відділу освіти, позивач [PERSON] , вважаючи незаконним наказ від 31 серпня 2018 року №01-05/193, не усунув порушень, допущених при звітуванні керівника загальноосвітнього навчального закладу перед педагогічним колективом та громадськістю, який відбувся 21 серпня 2018 року. Тобто, має місце невиконання працівником без поважних причин своїх трудових обов`язків. Відповідно, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області про визнання незаконним наказу за №01-06/148-к від 17 жовтня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності слід відмовити. Разом з тим, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що накази відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області за №01-06/150-к від 26 жовтня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » та за №01-06/155-к від 08 листопада 2018 року «Про звільнення [PERSON] » слід визнати незаконними, а позивача [PERSON] поновити на посаді директора Бориславського закладу загальної середньої освіти 1-ІІІ ступенів №7 Бориславської міської ради Львівської області, виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.\~40, п. 1 ст.\~41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями\~147-1,\~148,\~149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 у справі №442/7751/16-ц. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, за передбаченими п. 3\~ст. 40 КЗпП України\~підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Важливим є те, що при звільненні працівника відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України підприємство повинно навести у наказі конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Підставою винесення наказу за №01-06/150-к від 26 жовтня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » позивачу оголошено догану за порушення п.4.2 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу, затвердженої Наказом відділу освіти від 27 грудня 2016 року №01- 05/309, а саме: за невиконання без поважних причин розпорядження відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області згідно листа №01-18/706 від 11жовтня 2018 року. Зазначеним листом від 11 жовтня 2018 року відділ освіти Бориславської міської ради Львівської області у зв`язку з порушенням заступником директора школи №7 з навчально-виховної роботи [PERSON] . Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: частини 5 пункту 1 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у зв`язку з несвоєчасним наданням інформації на запит фізичної особи про надання такої інформації, зобов`язано [PERSON] , як директора школи №7 міста Борислава, притягнути до дисциплінарної відповідальності у виді догани [PERSON] згідно з чинним законодавством. Суд критично оцінює вищезгаданий лист за підписом начальника відповідача, виходячи з наступного. Згідно з\~ст.\~139\~КЗпП України\~працівник повинен своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу. Вищезгаданий лист за підписом начальника відділу освіти не належить до документу, що має статус розпорядження, і начальнику відділу освіти не делеговані права видавати розпорядження. Крім цього, в трудові обов`язки позивача, відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» та п.3.2. Типової інструкції директора загальноосвітньої школи, затвердженої начальником відділу освіти Бориславської міської ради наказом по відділі освіти №01-05/309 від 27 грудня 2016 року, заступник керівника, педагогічні та інші працівники закладу загальної середньої освіти призначаються на посади та звільняються з посад керівником цього закладу. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Отже, застосування стягнення до заступника директора є виключним повноваженням директора школи і директор школи не може в цьому питанні зобов`язуватись іншими особами до вчинення тих чи інших дій. Директор школи повинен реалізовувати свої повноваження, передбачені чинним законодавством, а у питанні застосування стягнень повинен бути об`єктивним та незалежним відповідно до положень КЗпП України. У провину позивачу ставилось те, що він не притягнув завуча [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. З наявних у справі доказів суд не знаходить належних підстав для накладення на позивача стягнення у виді догани, оскільки серед посадових обов`язків, в тому числі п.4.2 посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу позивача [PERSON] немає такого, як виконання листів за підписом начальника відділу освіти про притягнення до дисциплінарної відповідальності підлеглих працівників. Інші доводи відповідача фактично зводяться до неправильного, на їх думку, поводження позивача в колективі та невідповідності його займаній посаді внаслідок, на їх думку, його недостатньої професійної кваліфікації - але таке не має правового значення для правильного вирішення спору. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження дотримання відповідачем зазначеної процедури, а також належного повідомлення [PERSON] про застосування до нього догани. Із наказом від 26 жовтня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » позивач був ознайомлений лише 05 листопада 2018 року. Як встановлено судом, 26 жовтня 2018 року позивач перебував на листку непрацездатності. Суд визнає необґрунтованими та відхиляє твердження представника відповідача про оформлення листка непрацездатності з порушенням норм чинного законодавства, оскільки представник відповідача не надав суду доказів того, що зазначений листок непрацездатності як в позасудовому, так і в судовому порядку ним оспорювався. Підставою, зазначеному у наказі, слугувало фактично пояснення [PERSON] від 12 жовтня 2018 року, як директора школи, про відсутність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності підлеглого працівника. Таким чином, начальником відділу освіти був порушений порядок накладення дисциплінарного стягнення, порядок його винесення та ознайомлення з ним позивача. Такі порушення безпосередньо тягнуть за собою як наслідок - скасування відповідних стягнень. На підставі зазначеного, суд вважає, що наказ відповідача за №01-06/150-к від 26 жовтня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » у виді догани підлягає скасуванню. Щодо невиконання [PERSON] своїх посадових обов`язків після застосування до нього дисциплінарних стягнень у виді доган, то в матеріалах справи відсутні відповідні докази, які б підтверджували це належним чином. Положеннями п.3\~ст. 40 КЗпП України\~передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Водночас, згідно роз`яснень, які містяться в п.п. 22, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду справи трудових спорів», за передбаченими п. 3\~ст. 40 КЗпП\~підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.\~40\~і п. 1 ст.\~41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями\~147-1,\~148,\~149 КЗпП\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Крім того, як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 25 червня 2018 року по справі № 714/395/17, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення\~з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний поступок. Систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. В свою чергу, відповідно до положень\~ст. 147 КЗпП України\~за порушення дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Згідно з вимогами\~ст. 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Отже, зміст вищезазначених норм закону зобов`язує власника або уповноваженого ним органу при вирішенні питань щодо дисциплінарної відповідальності працівника довести до відома особу про встановлені факти порушень з її сторони, зажадати від неї пояснення. При цьому,\~Верховний Суд\~у своїй\~постанові від\~23\~січня 2018\~року по\~справі №\~273/212/16-ц\~зазначив,\~з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Як вже зазначалося вище, звільненню позивача з підстав, передбачених п. 3\~ст. 40 КЗпП України, передувало накладення на останнього наказами від 17 жовтня 2018 року та 16 жовтня 2018 року дисциплінарних стягнень у виді доган. Проте відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували, що до застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення ним було відібрано від позивача письмові пояснення. Також не доведено, що пояснення від позивача відповідач зажадав, але позивач відмовився їх надати. Натомість, як встановлено судом, про оголошення вказаних доган позивачу стало відомо лише при ознайомленні з вищезгаданими наказами про накладення таких доган, про що свідчить його особистий підпис про незгоду з даними наказами. Як зазначено вище, відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, за передбаченими п. 3\~ст. 40 КЗпП України\~підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Зі змісту наказу відповідача за №01-06/155-к від 08 листопада 2018 року «Про звільнення [PERSON] » вбачається, що підставою для звільнення позивача є: накази від 17 жовтня 2018р. за №01-06/148-к та від 26 жовтня 2018 року №01-06/150-к та довідка від 29 жовтня 2018 року. Як вбачається із пояснення представників відповідача у даній довідці відображені інші допущені позивачем порушення трудової дисципліни, як директором школи, які мають триваючий характер. Проте, слід зауважити, що відповідно до\~ст. 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення догана; звільнення. Відповідно до\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виносячи наказ про звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України\~\~за №01-06/155-к від 08 листопада 2018 року «Про звільнення [PERSON] » відділ освіти взяв до уваги довідку від 29 жовтня 2018 року, в якій відображені порушення позивачем трудових обов`язків, за частину яких уже притягнув до дисциплінарної відповідальності позивача наказами від 17 жовтня та 26 жовтня 2018 року у виді доган, при цьому не конкретизувавши конкретні порушення позивачем трудових обов`язків, які послужили підставою для притягнення до відповідальності позивача у виді звільнення. Враховуючи, що представниками відповідача не доведено систематичного невиконання позивачем покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку обов?язків, підстав для звільнення його з роботи на підставі п.3 ч.1\~ст. 40 КЗпП України\~не вбачалось, оскільки позивачем не вчинено жодного проступку після притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача наказами від 17 жовтня та 26 жовтня 2018 року у виді доган, відтак наказ №01-06/155-к від 08 листопада 2018 року «Про звільнення [PERSON] » підлягає скасуванню як незаконний. Відповідно до\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи, що позивач [PERSON] , якого було повідомлено про дату, час і місце судового засідання, двічі, а саме 31 жовтня 2019 року та 09 червня 2020 року, без поважних причин не з`явився в судове засідання, а також подання доказу, зокрема довідки про доходи за №331 від 02 грудня 2019 року, подано стороною поза межами строків, визначених ч.2 ст.83 ЦПК України. Відповідно, суд вважає за необхідне стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу лише за період з 09 листопада 2018 року по 08 листопада 2019 року, враховуючи наявність вини позивача щодо строків розгляду справи. Відповідно до Розділів І, ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від лютого 1995 р. N 100, середньомісячна заробітна плата у випадку затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п.3 розділу ІІІ даного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до п.8 Розділу ІУ даного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Останніми двома місяцями перед звільненням позивача з роботи були вересень та жовтень 2018 року. Середньоденна заробітна плата позивача за даний період склала 384 гривні 73 копійки, що стверджується довідкою відповідача за №331 від 02 грудня 2019 року (а.с.229 т.2). Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 96 182 (дев`яносто шість тисяч сто вісімдесят дві) гривні 50 (п`ятдесят) копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09 листопада 2018 року по 08 листопада 2019 року (384,73 грн. х 250 робочих днів), без врахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати. Далі, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв?язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9, 13\~Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди" за № 4 від 31.03.1995, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000, 00 гривень, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з постановою Верховного Суду від 30 травня 2018р. у справі № 461/6803/16-ц, судам необхідно враховувати, що відповідно до\~ст.\~237-1\~КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивач зазначає, що його звільнення відобразилось на його моральному стані. Він не мав можливості повноцінно підтримувати нормальні життєві зв`язки та був змушений застосовувати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного становища, йому були заподіяні душевні страждання, стрес, відчуття постійної тривоги та неспокою. Суд враховує, що лише сам факт порушення трудового законодавства вже є підставою на відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Звільнення позивача під час його непрацездатності є обставиною, що свідчить про наявність вимушених змін у життєвих стосунках працівника і такі дії є втручанням у право на майно (грошові кошти) що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Відповідно, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1\~000 (однієї тисячі) гривень, виходячи з принципів розумності та співмірності.

Outcome: partial