Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі представника [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року позовну заяву представника [PERSON] [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини визнано неподаною та повернуто позивачу. Постановою апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2018 року задоволено апеляційну скаргу представників позивача [PERSON] - [PERSON] , ТОВ «Юридична компанія «Право та справедливість». Цим судовим рішенням ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року скасовано, цивільну справу за позовом представника [PERSON] [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі представника [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 12 лютого 2018 року від представника позивачки [PERSON] ТОВ «Юридична компанія «Право та справедливість» надійшла уточнена позовна заява про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та внесення змін до Свідоцтва про право на спадщину за законом з перерозподіленням спадкового майна померлого [PERSON] в 1/3 частках. В обґрунтування позову представник [PERSON] зазначила, що [INFO] у Німеччині помер син позивачки - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина: 1/2 частина квартири [ADDRESS] , грошові кошти у сумі 192538,70 грн у ПАТ «ВіЕйБі Банк» та недоотримана пенсія у розмірі 54753,60 грн. На 1/2 частину належної вказаної квартири [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON] , яка є рідною сестрою спадкодавця. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є вона, її чоловік [PERSON] та донька померлого - [PERSON] . Позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. 20.12.2017 їй видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадини з поважних причин, з огляду на наступне. Вона є матір`ю спадкодавця та постійно (з 2000 року) разом із своєю родиною проживає у Німеччині. Останні п`ять років перед смертю у Німеччині проживав її син [PERSON] . У зв`язку з тяжкими хворобами позивачки [PERSON] синдром Паркінсона з 2005 року, хронічний синдром хребта, стан компресійного перелому тіла поперекового хребця перенесеного в 2013 році, депресія середньої важкості, хронічний больовий синдром та обмежена мобільність, оскільки вона є інвалідом 2 групи та потребує постійного стороннього догляду, оскільки не може сама ходити, потребує допомоги і супроводу під час пересування, вік позивачки їй виповнилося 77 років, а також її проживання у Німеччині, тобто за межами України свідчать про об`єктивні причини та перешкоди, що стали підставою пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] . Просить суд вважати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини терміном на три місяці. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу витребувана копія спадкової справи, по якій відкрилась спадщина після смерті [PERSON] , померлого [INFO] у Німеччині. 07 березня 2018 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. 12 березня 2018 року від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу надійшла копія спадкової справи №21/2016 після смерті [PERSON] , який помер у [PERSON] [INFO] . 30 березня 2018 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова задоволено заяву представника позивача ТОВ «Право та справедливість» про відвід судді у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та внесення змін до Свідоцтва про право на спадщину за законом, справу передано для автоматичного розподілу для визначення іншого складу суду. Розпорядженням керівника апарату № 02-15/58 від 04 квітня 2018 року та протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05 квітня 2018 року цивільну справу передано до провадження судді Єжова В.А. 25 квітня 2018 року надійшло клопотання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про відкладення розгляду справи. Відповідачем [PERSON] було надано відзив на уточнений позов, в якому останній просить задоволити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, у зв`язку із їх обґрунтованістю, оскільки йому достовірно відомо, що позивач [PERSON] тяжко хворіє та після смерті сина її стан значно погіршився, а тому проживаючи останні 16 років у Німеччині вона не змогла вчасно оформити документи для подачі заяви про прийняття спадщини. Також відповідач зазначив, що позивач, незважаючи на хворобу Паркінсона, якою вона хворіє з 2005 року, спільно з ним приїзджала до [PERSON] та займалася лікуванням свого сина, відвозили його на консультації до лікарів, а в подальшому його лікування продовжили в Німеччині. Позивач активно допомагала сину [PERSON] в лікуванні та перенесенні хвороби. Деякий час, відразу після приїзду до Німеччини, їх син [PERSON] проживав спільно з ними, а позивач, незважаючи на свій стан здоров`я, надавала йому допомогу та підтримку, дбала про нього. Переживання [PERSON] , пов`язані з хворобою сина та його смертю тяжко позначилася на здоров`ї позивача. 08 серпня 2018 року надійшла заява представника позивача про відкладення судового засідання у зв`язку з уточненням позовних вимог по даній справі. 09 серпня 2018 року до суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог, якою позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та внесення змін до Свідоцтва про право на спадщину за законом заявлено лише до відповідачки [PERSON] в особі представника відповідачки [PERSON] 28 листопада 2018 року до суду надійшло клопотання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про надання строку для подання відзиву на уточнений позов. До цього часу відзив відповідачки [PERSON] чи її представника [PERSON] до суду не надійшов. 28 листопада 2018 року до суду надійшло клопотання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про зупинення слухання справи у зв`язку із смертю відповідача [PERSON] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у ньому. Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явилися. З урахуванням положень статей 128-131, 223\~ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті за відсутності відповідачів та їх представників. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що [INFO] у Німеччині помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано та зареєстроване 07.07.2016 відділом ЗАЦС Дауна за реєстраційним номером S 210/2016, після смерті якого відкрилась спадщина. В склад спадщини ввійшло наступне майно: 1/2 частина квартири [ADDRESS] , грошові кошти у розмірі 192538,70 грн. в ПАТ «ВіЕйБі Банк» та невиплачена пенсія у розмірі 54753,60 грн. Право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] належало спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.12.2011, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №33406224 від 06.03.2012, виданого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 36159775 За життя, спадкодавець [PERSON] залишив заповіт від 25.06.2912, яким всю належну йому частину квартири заповів [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є батьки померлого: мати [PERSON] , батько [PERSON] та дочка [PERSON] , що не заперечується сторонами у справі. Як вбачається з копії спадкової справи № 21/2016, заведеної після смерті [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] у встановлений законом строк подали заяву приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Мангушевій О.С. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мангушевої О.С. від 10.01.2017 № 03/02-14 позивача [PERSON] повідомлено про необхідність звернення до суду з питань продовження строку для прийняття спадщини або оформлення права на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мангушевої О.С. від 20.12.2017 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що вона не подала заяву у встановлений законом строк та не надала документи, що підтверджують, що на час відкриття спадщини спадкоємець постійно проживав із спадкодавцем. Згідно статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі статтею 1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223\~ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , не видано. Згідно ч. 3 ст.\~1235\~ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1241 ЦК України: 1. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. 2. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. 3. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Як зазначено\~в пункті\~19\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» при\~визначенні розміру\~обов`язкової частки\~в спадщині\~ враховуються\~ всі\~спадкоємці за\~законом першої\~черги,\~увесь склад\~спадщини,\~зокрема,\~право на\~вклади в\~банку (фінансовій\~установі),\~щодо яких\~вкладником було\~зроблено розпорядження\~на випадок\~своєї смерті,\~вартість речей\~звичайної домашньої\~обстановки та\~вжитку,\~вартість заповідального\~відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26\~цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , позивачка [PERSON] є рідною матір`ю спадкодавця, що сторонами не оспорюється та на день смерті спадкодавця була непрацездатною особою, оскільки їй встановлена інвалідність та виповнилося 77 років, а тому має право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Як вбачається з матеріалів спадкової справи приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. 22.08.2017 та 02.10.2017 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна, а саме: недоодержану пенсію в сумі 54753,60 грн та грошові кошти у розмірі 182281,92 грн, що знаходились в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» видані [PERSON] , на іншу Ѕ частину спадкового майна 18.12.2017 та 19.12.2017 свідоцтва про право на спадщину за законом видані [PERSON] . Відповідно до положень ст. 1280 ЦПК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини третя статті\~1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яка збережена, або сплати грошової компенсації. Згідно ч. 7,8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. За положенням ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.\~1270\~ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом із тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом установлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] сплив [INFO] січня 2017 [INFO] , а із заявою до нотаріуса представник [PERSON] - [PERSON] щодо бажання прийняти позивачкою спадщини звернувся 10.01.2017. Як вбачається з копії позовної заяви, що наявна в матеріалах спадкової справи позивачка [PERSON] із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова 10.02.2017. Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] посилалась на свій стан здоров`я та об`єктивними поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважала її хвороби, інвалідність, неможливість самостійно пересуватися, велику відстань між місцем проживання і місцезнаходженням майна. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так, згідно медичного висновку від 13.02.2017 мати спадкодавця [PERSON] знаходиться на медичному лікуванні з приводу: артеріальної гіпертонії, синдрому Паркінсона з 2005 року, нападів запаморочення і порушення рівноваги, хронічного синдрому хребта, стану після компресійного перелому тіла поперекового хребця у 2013 році, коксартрозу та гонартрозу з обох боків, атонії сечового міхура, депресії середньої важкості, хронічного больового синдрому, обмеженої мобільності (пацієнтка не може ходити, потребує допомоги і супроводу під час пересування), інвалідності 2 групи, у зв`язку з чим позивачка потребує догляду, допомоги сторонніх людей: вона нездатна пересуватися, подорожувати. Згідно посвідчення інваліда, виданого 16.01.2008, реєстраційний № [NUMBER] S0293874 позивачу [PERSON] з 19.10.2007 безстроково встановлена ступінь інвалідності (GdB) 70 та підтверджено право на надання супровідної особи. Згідно довідки про реєстрацію від 07.12.2017, виданої цивільним відомством Порц міста [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, суд враховує, що [PERSON] пропустила незначний період часу для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, наведені позивачем причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки призвели до неможливості подати заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, а пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. З огляду на те, що [PERSON] після смерті свого сина [PERSON] спадщину не прийняла, правові підстави для вирішення питання про внесення змін до Свідоцтв про право на спадщину за законом та перерозподілу спадкового майна померлого [PERSON] в 1/3 рівних частках є передчасним, а після набрання даним рішенням суду законної сили, позивач не буде позбавлена права звернутися із відповідною заявою про видачу нових свідоцтв про право на спадщину, до нотаріуса, до повноважень якого належить визначення часток у спадковому майні між всіма спадкоємцями. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Верховний Суд зазначає, що захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Відповідний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17. Статтею 16\~ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та внесення змін до Свідоцтва про право на спадщину за законом підлягають частковому задоволенню. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial