Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.12.1996 р. позивач уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем по справі. Підставою з приводу якої позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів зазначає те, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як вони люди різних поглядів на сімейне життя. На цьому ґрунті між сторонами постійно виникали непорозуміння та сварки. Вже біля року позивач та відповідач не підтримують подружніх відносин. Позивач разом з дітьми переселилась проживати до своїх батьків. Також позивач вказує, що примирення між сторонами неможливе, шлюб наш існує тільки формально. Окрім цього, позивач зазначає, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоч має постійний заробіток. На підставі вищенаведеного в прохальній частині позовної заяви позивач просить шлюб між позивачем та відповідачем розірвати; неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити на виховання та матері - [PERSON]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 грн.; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки інваліда 1 групи [PERSON], [INFO] щомісяця в сумі 500 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, окрім цього уточнила позовні вимоги та просила позовні вимоги у частині стягнення з [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки інваліда 1 групи [PERSON], [INFO] щомісяця в сумі 500 грн. залишити без розгляду. Ухвалою суду позовні вимоги в цій частині були залишені без розгляду. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 грн. Просив стягувати аліменти з урахування його матеріального становища та у відповідності до законодавства України в частці від доходів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.12.1996 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Соловківської сільської ради Ужгородського району, актовий запис № 7. Згідно копії свідоцтва про народження від 28.07.1997 року серії [NUMBER], встановлено, що 01.07.1977року народилась [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження від 04.07.2007 року серії [NUMBER], встановлено, що 29.06.2007року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Суд при визначенні розміру аліментів враховує заперечення відповідача та бере до уваги наявність довідки про доходи №07136 від 20.05.2014 р. згідно якої, за останні 6 місяців заробітна плата [PERSON] становить 11 488,03 грн.. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно Закону № 1165-VII вiд 27.03.2014 Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для дітей вікoм від 6 до 18 років з 01.01.2014 - 31.12.2014 р. становить 1286гpивень. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1,2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. (ст. 191 СК України). Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Окрім цього беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, з урахуванням положень СК України, оцінюючи надані докази, суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29 квітня 2014 року щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Outcome: partial