Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

До суду звернувся орган опіки та піклування Вугледарської міської ради Мар'їнського району Донецької області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON], [INFO], має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батько дитини - у свідоцтві про народження записаний згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України . [PERSON] за вироком Вугледарського міського суду від 20.04.2016 (справа № 223/562/15-к) відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 26.02.2016 р. по 04.10.2017 р. Згідно з довідкою про звільнення [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з даними паспорту [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але згідно з довідкою № 252 від 14.03.2018 р., наданою Павлівською сільською радою Мар'їнського району Донецької області, [PERSON], [INFO] знята з реєстрації в [ADDRESS] за рішенням Мар'їнського райсуду від 27.10.2008, цивільна справа № 2-1503-09. Малолітній [PERSON] з народження не мав реєстрації за місцем проживання, так як його мати не мала постійного місця проживання. Протягом 2015 року [PERSON] нехтувала своїми обов'язками по утриманню і вихованню дитини, неналежно доглядала за станом його здоров'я, хлопчик неодноразово жебракував на території м. Вугледар, внаслідок чого був направлений 30.09.2015 р. у Великоновосілківський ЦСПРД. За рішенням виконавчого комітету Вугледарської міської ради 18.05.2016 № 141, [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 17.06.2016 [PERSON] влаштований до Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради. З 1 березня 2018 р. [PERSON] на підставі рішення виконкому Вугледарської міської ради від 21.02.2018 № 114 "Про влаштування малолітнього [PERSON], [INFO], до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON]" влаштований до ДБСТ [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З моменту звільнення (з жовтня 2017 р.) [PERSON] із заявою про повернення до неї дитини нікуди не зверталась, долею та станом здоров'я хлопчика не цікавилась. [PERSON] за рішенням Вугледарського міського суду від 27.09.2006, справа № 2/568/2006, позбавлена батьківських прав відносно свого старшого сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина виховується в прийомній сім'ї. З моменту позбавлення її батьківських прав [PERSON] не зверталась до служби у справах дітей із заявою про надання дозволу на спілкування з дитиною та про поновлення її батьківських прав. Питання неналежного виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно [PERSON] неодноразово розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини: 28.09.2015 р., 22.12.2015 р., 30.03.2018 р. 30.03.2018 р. комісією прийняте рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Направлені на адресу проживання відповідача судові виклики повернуті до суду з позначками «за закінченням терміну зберігання», про дату та місце розгляду справи відповідач повідомлена шляхом опублікування оголошення на веб порталі судової влади, але в судове засідання вона не з'явилася про розгляд справи у її відсутність не заявила, відзивів, заперечень відповідачем також не заявлено. Від представника позивача надійшла заява про підтримку позову та про розгляд справи у відсутність позивача. Згідно цієї заяви позивач відмовився від частини вимог позову, а саме від стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, так як аліменти вже стягнуто з відповідача за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області. Враховуючи неявку відповідача та не заперечення позивача, суд вважає за можливе справу розглядати в заочному порядку, у відповідності до ст. 281 ЦПК України. Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно представленого свідоцтва про народження: (серії [NUMBER], від 11.11.2015 року виданого ВДРАЦС РС Вугледарського міського управління юстиції в Донецькій області) відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Батько дитини - у свідоцтві про народження записаний згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України . [PERSON], [INFO], з 26.03.2016 року відбувала покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, призначене Вугледарським міським судом Донецької області, 04.10.2017 року була звільнена від покарання за амністією та, згідно довідки про звільнення, відбула до місця проживання у [ADDRESS]. За характеристикою ОСББ «Вікторія - Вугледар» від 29.02.2016 року за № 111, відповідач [PERSON], яка проживала в [ADDRESS], є особою яка зарекомендувала себе з вкрай негативної сторони та згідно характеристики вихованням сина [PERSON] за час проживання не займалася. Згідно довідки Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради, куди, після засудження відповідача був влаштований [PERSON], мати хлопчика, відповідач [PERSON], повідомлена про місцезнаходження сина, після звільнення, протягом 4 місяців дитину не відвідала, при цьому призначені аліменти не виплачувала, долею та здоров'ям дитини не цікавилась. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вугледарської міської ради Мар'їнського району Донецької області вбачається, що було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], оскільки мати своїх обов'язків не виконує, нормальних умов життя діитині не забезпечує, належної уваги не приділяє, матеріальних витрат не несе, не має можливості та бажання утримувати дитину. Викладене також підтверджується численними довідками, листами, актами Вугледарської міської ради Мар'їнського району Донецької області, згідно яких міська рада намагалася допомогти відповідачці налагодити та поліпшити умови життя дитини але на даний час залишати дитину на піклування матері є не лише не бажаним а й ризикованим. При цьому до справи долучено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області, за яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Аналізуючи надані до суду документи, суд зазначає, що вони є об'єктивними, відображають істинне положення речей, не були спростовані відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання. Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини, не займається її вихованням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не утримує належно в матеріальному плані, не в повній мірі цікавиться його станом здоров'я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до сина материнської турботи та уваги, хоча має таку можливість, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду. Доказів, які б спростовували такі доводи позивача відповідач не надав. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст.166 СК України). Проте, як вбачається з наданого позивачем рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області, аліменти з відповідача вже стягнуто, тому провадження у справі у цій частині, в порядку ст. 255 ЦПК України підлягає закриттю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial