Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], по якому просить стягнути з відповідача, який мешкає за адресою [ADDRESS] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів, яка утворилася у період з 01.06.2013 року станом по 30.09.2014 року в сумі 20791,98 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда № 2-364/11 від 29 липня 2011 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - щомісячно, починаючи з 15.06.2011 року і до [INFO] Виконавчий лист № 2-3641/11, виданий Кіровським районним судом міста Кіровограда 29 липня 2011 року про стягнення аліментів з [PERSON] пред'явлено позивачем на виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби. Однак відповідач не працює, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, ухиляється від виконання свого обов'язку по сплаті аліментів вже більше року, свого неповнолітнього сина матеріально не утримує, в зв'язку з чим вона змушена особисто нести всі необхідні витрати для забезпечення виховання, утримання та догляду за сином, проте доходів не вистачає для покриття всіх необхідних витрат на навчання, лікування, придбання одягу, оплати комунальних послуг та інших необхідних витрат. Так, станом на 01.07.2014 року заборгованість по аліментам становить 8523,12 грн., згідно розрахунку здійсненого державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції за виконавчим листом № 2-3641/11, виданим Кіровським районним судом міста Кіровограда 29 липня 2011 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача. За розрахунками [PERSON] за період з 01 червня 2013 року по 30 червня 2014 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 15507,72 грн.; та за період з 01.07.2014 року по 30.09.2014 року складає 5 284, 26 грн. Тобто станом на 01.10.2014 року розмір неустойки складає 15507,72 грн. + 5284,26 грн. = 20791,98 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надавши письмові заперечення, також зазначав, що з часу звільнення з роботи у листопаді 2012 року мав мінливі заробітки, періодично працював без оформлення на роботу в установленому законом порядку, тому сплачувати аліменти на утримання сина у повному обсязі не мав змоги. Згідно з висновком лікарів йому протипоказана тяжка фізична праця, рекомендоване періодичне лікування, яке потребує значних матеріальних коштів. З грудня 2014 року офіційно працевлаштований, за місцем роботи надав необхідні документи для стягнення з його заробітної плати аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, [INFO] року у них народився син [PERSON], який проживає разом з позивачем. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда № 2-364/11 від 29 липня 2011 року з [PERSON], [INFO] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - щомісячно, починаючи стягувати з дні пред»явлення позову і до досягнення сином повноліття, а саме з 15.06.2011 року по [INFO] року /а.с. 7/. На виконання рішення суду 02 серпня 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий листі №2-3641/11 /а.с. 4/. На підставі виконавчого листа державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження. Судом також встановлено, що платник аліментів [PERSON] допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, яка станом на 01.01.2014 року складала 4564, 87 грн. та станом на 01.07.2014 року всього складає 8523,12 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості по аліментам, наданих державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції /а.с. 5-6/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Розмір заборгованості за аліментами відповідачем в судовому порядку не оскаржено, позов про звільнення повністю або частково від сплати заборгованості за аліментами відповідачем не подано. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач надав до суду епікриз на підтвердження свого стану здоров'я, проте епікриз датований 03.10.2012 року, будь-яких належних та допустимих доказів, що відповідач з 2013 року та на даний час не має можливості працювати через стан здоров»я суду не надано. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, тому неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму». Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з позовної заяви позивач просила стягнути на підставі ст. 196 СК України пеню за прострочення аліментів з 01.06.2013 року по 30.09.2014 року в сумі 20 791 грн. 98 коп. Проте виходячи з розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.06.2013 року по 01.07.2014 року розмір пені становить: за червень 2013 року - 2285, 5 грн., за липень 2013 року - 2405, 35 грн., серпень 2013 року - 2201, 06 грн., вересень 2013 року - 1996, 77 грн., жовтень 2013 року - 1828, 42 грн., листопад 2013 року - 1620, 79 грн., грудень 2013 року - 1419, 87 грн., січень 2014 року - 1133, 51 грн., лютий 2014 року - 940, 88 грн., березень 2014 року - 806, 12 грн., квітень 2014 - 606, 97 грн., травень 2014 року - 419, 99 грн., червень 2014 року - 206, 55 грн. Всього: 17 871, 78 грн. При цьому суд не бере розрахунок позивача за період з 01.07.2014р по 30.09.2014р. ,оскільки це суперечить ч.4 ст. 195 СК України. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial