Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.03.2015 року відповідач позичив у нього під розписку 151000,00 грн. та зобов"язався повернути гроші в строк до 15.04.2015 року. Та в зазначений строк гроші відповідач не повернув, внаслідок чого сума боргу відповідача перед позивачем, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 01.12.2015 року складає 186536,22 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав до суду заяву у якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 13.03.2015 року був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 151000,00 грн., а останній зобовязався їх повернути у строк до 15.04.2015 року, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні оригіналом розписки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв"язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 151000 грн. основного боргу, 2638,91 грн. - інфляційних витрат та 2854,52 грн. - 3% річних позивачем доведені та підлягають задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідача проценти в сумі 30042,79 грн. за користування грошовими коштами. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що в передбачений строк відповідач не повернув позичені кошти, чим порушив свої зобовязання по договору позики від 13.03.2015 року, тому позивач має право вимагати від відповідача стягнення процентів за користування позикою. Згідно вищезазначеного договору позики, відповідач зобов'язувався повернути суму позики до 15.04.2015 року, в розмірі 151000,00 грн. Оскільки в договорі позики зазначений строк його дії до 15.04.2015 року, то відсотки за користування коштами повинні нараховуватися до спливу дії договору. Отже, договір діяв 33 дні, розмір облікової ставки за цей період становив - 30%, то ж відсотки за цей час складають 4095,62 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення відсотків по договору позики підлягають частковому задоволенню на суму 4095,62 грн. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 1605,89 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial