Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS] , та примусове зняття його з реєстраційного обліку в вказаній квартирі, посилаючись на те, що вказана квартира належить їй на праві власності. В спірній квартирі зареєстровані сторони по справі. При цьому відповідач з 2009 року в квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, не доглядає за квартирою. У зв`язку з вказаним, позивач вимушена звертатись до суду з зазначеним позовом. 25.10.2019 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку підготовчого позовного провадження. 02.12.2019 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому, не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов до суду не направив. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] зазначили, що відповідач з 2009 року не проживає в [ADDRESS] . Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності, позивач є власником [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстровані сторони по справі. У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу, між сторонами 06.05.2010 розірвано шлюб. У відповідності до Актів від 18.11.2009, 27.01.2010, 31.03.2010, 16.10.2019 відповідач не проживає в спірній квартирі, починаючи з серпня 2009 року. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає в квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад рік. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік з поважних причин. Він виїхав із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача та інших осіб відповідачу не чинилося, зокрема доказів зворотнього суду не надано. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованим в ній, перешкоджає позивачу в користуванні власністю. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов`язав його вчинити цю дію. У зв`язку з вказаним вимоги позивача щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку з адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають.

Outcome: partial