Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], та коштів на її утримання, за наступними підставами. Позивачка вказує, що 25 січня 2013 року вона вступила до шлюбу з відповідачем по справі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони проживають окремо і спільне господарство між ними не ведеться, але шлюб в установленому законом порядку не розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку, та коштів на її утримання, тому позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 04.06.2015 року до досягнення сином повноліття, тобто до 28.05.2031 року включно, але не менш 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача, кошти на її утримання в розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 04.06.2015 року до досягнення дочкою 3-х річного віку, а саме до 28.05.2016 року, включно. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги викладені в позовній заяві, та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме визнав позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в частині стягнення з нього аліментів на утримання позивачки [PERSON], він не визнає повністю у звязки з тим, що позивачка працює, та її утримую її рідна сестра, тому як остання слідкую за їх неповнолітнею дитиною, а також той, факт, що він вже має на своєму утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] від першого шлюбу, а також матір [PERSON], [INFO], про що долучив до матеріалів справи, довідку з місця проживання. Він працевлаштований на одній роботі, і має не великий заробіток. На підставі викладеного, він просить суд, відмовити позивачки, в частині стягнення з нього аліментів на її утримання. Вислухавши сторін по справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 25 січня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтвом про одруження (а.с.4). Сторони від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Неповнолітня дитини, син [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю і знаходиться повністю на її утриманні, про що свідчать довідка старшої по будинку, яка завірена директором КП «Житломасив», від 04.06.2015 року, (а.с.6). Ні у позивачці, ні у дитини немає нерухомості, зареєстрованої на їх ім'я, а також немає вкладів в банках. Позивачка зараз не працюю, здійснює догляд за неповнолітнім сином до досягнення ним трирічного віку, і отримую лише державну допомогу, яка виплачується в зв'язку з народженням дитини. З отриманих коштів позивачці необхідно приймати участь в сплаті комунальних послуг за проживання в квартирі, купувати одяг та взуття собі та дітям, продукти харчування, ліки. Інших осіб, які мали би можливість надавати мені матеріальну допомогу на утримання дитини, у позивачці немає. В теперішній час відповідач добровільної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], і у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачці аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Що стосуються позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, то така вимога підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років. Відповідно до ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на таке утримання можливе за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] має на своєму утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] від першого шлюбу, а також матір [PERSON], [INFO], цей факт підтвердив документально, долучивши до матеріалів справи, довідку з місця проживання, а також не великий офіційний заробіток, про що також довів документально, довідкою з місця роботи, а тому не маж можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в повній мірі. Тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід стягнути з відповідача кошти на утримання позивачці в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, замість ? частини як вказала позивачка в своєму позові. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, на виконання вимог ст.88 ч.3 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial