Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулась [PERSON], посилаючись на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2013 року стягнуто з [PERSON] [INFO], зареєстрованого [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків для дитини відповідного віку. Але не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати в частині стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Апеляційний суд Київської області 20.05.2013 року змінив рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2013 року в частині стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. В період з 10.11.2015 року по 27.11.2015 року її син, [PERSON], знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Бориспільської ЦРЛ, з діагнозом гострий обструктивний бронхіт. Згідно із копіями платіжних документів - чеків на придбання ліків, включаючи також транспортний проїзд (2-х разовий) до м. Києва і назад, по направленню на консультацію до лікаря - пульмонолога в поліклініці НДІ ПАЇ м. Київ, вул. Майбороди (Мануїльського) 8, складають 1788,78 гривень. З січня 2016 року по березень 2016 року син також хворів, в зв'язку з чим вона була вимушена звернутися до МОЗУ МЗ м. Києва міська клінічна лікарня № 4 „соляна печера", для проходження ним курсу спелеокамері (20 сеансів) з 01.03.2016 по 30.03.2016 у м. Києві, вартість лікування якого склала 1000 грн. та транспортний проїзд (до м. Києва та у / зворотному напрямку до м. Бориспіль), а всього 1818 гривень. Крім того, по рекомендації лікаря син потребує проходження додаткового лікування у вересні 2016 року, також 20 сеансів. В зв'язку з складною ситуацією, вона вимушена була оформити кредит на лікування дитини. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини за лікування у листопаді 2015 року у сумі 894,39 гривень, разово, за лікування у березні 2016 року у сумі 909 гривень, разово, на придбання велосипеда у сумі 1600 гривень, а також додаткові витрати наперед за лікування у вересні 2016 року у сумі 909 гривень, разово та судовий збір на користь держави. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, додатково суду пояснила, що їхній із відповідачем син [PERSON] часто хворіє, тому вона вимушена нести додаткові витрати на його лікування та в зв'язку з необхідністю купила синові велосипед за 3200 гривень і просить стягнути із відповідача половину вартості велосипеда -1600 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що позовні вимоги безпідставні та не обґрунтовані, відповідач сплачує аліменти своєчасно і в повному обсязі. Позивач не надала доказів щодо необхідності дитині вищевказаного лікування в даний час і в майбутньому. Крім того, придбання велосипеда не є додатковими витратами. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та перевіривши подані письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2013 року (а.с. 6) позов [PERSON] задоволено; визнано [PERSON], [INFO] батьком [PERSON], [INFO],уродженця м. Київ, актовий запис № 2580 від 02.11.2006 року вчинений відділом РАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві; стягнуто з [PERSON] [INFO], зареєстрованого [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків для дитини відповідного віку. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.05.2013 року (а.с. 7-8), яким вищевказане рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2013 року в частині стягнення аліментів змінене, стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії звіту про здійснення відрахування та виплати аліментів виданим 19 липня 2016 року за № 158 (а.с. 80) відповідач сплатив позивачу аліменти по червень 2016 року включно. З 28 червня по 15 липня 2016 року відповідач лікувався від побутової травми, що підтверджується копією медичної картки амбулаторного хворого № 6896 (а.с. 81). У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 10,60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Так, медичними документами в матеріалах справи /копіями консультативних висновків, копії виписки з історії хвороби, виписками із медичної карти хворого, довідками/ стверджується, що неповнолітньому сину сторін [PERSON] встановлено діагноз: гострий обструктивний бронхіт, ДН І-ІІ, затяжна лівостороння нижньодольова пневмонія (а.с.14, 16, 27, 84). В зв'язку з цим дитина перебувала неодноразово на стаціонарному лікуванні, призначалося лікування амбулаторно, проводилися різні медичні обстеження. За цей період 2015-2016 р.р. позивачем понесено витрати на лікування дитини, придбання необхідних ліків, медикаментів згідно лікарських призначень, на проведення обстежень, які рекомендовано лікарями. З копії виписки з історії хвороби № 11606/1220 (а.с. 12), довідки виданої 1 серпня 2016 року Бориспільською ЦРЛ (а.с. 84) судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 10 листопада 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Бориспільської ЦРЛ з діагнозом гострий обструктивний бронхіт, ДН І-ІІ, під час якого йому було призначена інфузійна терапія, а саме: дексаметазон, преднізолон, но-шпа, еуфілін, реосорбилакт, розчин NaCL, неофилин, лазолван, папаверін, платифілін, роваміцин, ингаляція через небулайзер, інгаляція з вентоліном, бинт, спирт, лейкопластир, система № 3. Та із консультативного висновку від 23 листопада 2015 року встановлено, що виписувались ліки, роваміцин, інспірон, електрофорез, лактофільтрум та массаж. (а.с.14). З вищевказаних препаратів, згідно чеків наданих суду, та пояснень позивачки, позивач купила дексаметазон на суму 11 грн. 30 коп.. (а.с. 17,), преднізолон - 5 грн. 59 коп. (а.с. 20), но-шпа - 11 грн. 86 коп. (а.с. 17, ), еуфілін - 2 грн. 95 коп. (а.с. 20), папаверін - 4 грн. 26 коп. та 4 грн. 25 коп. (а.с. 17, 18), небулайзер - 568 грн. 15 коп. (а.с. 95), бинт - 3грн. 64 коп., вата- 2грн.89коп, спирт - 22 грн. 04 коп., система - 8 грн. 50 коп.., катетер 17 грн. 80 коп (а.с. 17), роваміцин - 110 грн. 15 коп. (а.с. 23), аміспірон- 26 грн.90 коп., а всього на суму 800 гривень 28 копійок. Суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на лікування дитини, є обґрунтованим належними доказами та медичними документами, ці витрати належать до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: її хворобою, а тому відповідач зобов'язаний згідно норм діючого законодавства, на що вказано вище, також приймати участь у цих витратах. Судом також встановлено, що позивач для лікування сина придбала і інші ліки (а.с. 17-24), пройшла курс лікування в спелеокамері (20 сеансів) в міській клінічній лікарні № 4 „соляна печера", з 01.03.2016 по 30.03.2016 у м. Києві, вартість лікування якого склала 1000 грн. та транспортний проїзд (до м. Києва та у / зворотному напрямку до м. Бориспіль) (а.с. 25 - 26, 37-38, 40-45). Проте, позивач не надала суду доказів того, що таке лікування проводилося відповідно до призначень лікарів та було необхідне для лікування її сина. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених нею та підтверджених доказами, додаткових витрат на лікування дитини разово в сумі 400 грн.14 коп. (50 % від 800,28 грн.). Позивач одночасно просила суд стягнути додаткові витрати на дитину за лікування у вересні 2016 року в розмірі 909 гривень, разово. Але ці вимоги суд вважає необґрунтованими, оскільки суду не надано жодного розрахунку та обґрунтування майбутніх додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини, всі надані позивачем докази обґрунтовують вже фактично понесені нею витрати. Крім того, позивач просила суд стягнути додаткові витрати на дитину на придбання велосипеда в розмірі 16000 гривень. Але ці вимоги суд також вважає необґрунтованими, оскільки всупереч ст. 185 СК України придбання велосипеда не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 551 грн.20 коп.

Outcome: partial