Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів,стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 01 березня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 09 листопада 2009 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було розірвано, внаслідок чого позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. 09 листопада 2009 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. З дня прийняття рішення про стягнення аліментів по теперішній час збільшився розмір мінімальної заробітної плати та прожитковий мінімум на неповнолітніх дітей відповідного віку, тому на даний час існує об'єктивна потреба у збільшенні розміру аліментів, оскільки визначений рішенням суду розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини, нормального харчування, придбання необхідних речей для побутових потреб дитини. З 2015 року по 2018 рік неповнолітня донька відвідує гурток з вивчення англійської мови та танців. З 01 по 18 червня 2018 року донька перебувала у Дитячому оздоровчому комплексі «Антей», вартість путівки становить 7 250,00 грн. Крім того, 16 квітня 2018 року позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 1500,00 грн. за лікування зубів неповнолітньої доньки. У зв'язку з чим просить змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2009 року, з твердої грошової суми у розмірі 1000,00 грн. на тверду грошову суму у розмірі 2 500,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування, відпочинок, вивчення англійської мови в групі та навчання танців у розмірі 19 305,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням строків зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 25 вересня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 27 листопада 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. З 01 березня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 09 листопада 2009 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було розірвано, внаслідок чого позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 12, 14, 18). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем (а.с. 13). 09 листопада 2009 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. (а.с. 16-17). Позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2009 року, з твердої грошової суми у розмірі 1000,00 грн. на тверду грошову суму у розмірі 2 500,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов'язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є погіршення матеріального стану та зміна сімейного стану, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, які могли бути враховані при зміні розміру аліментів, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, є суб'єктом підприємницької діяльності (а.с.20-24). Відповідачем суду не надано будь-яких доказів погіршення його матеріального стану та зміну сімейного стану, які могли бути враховані при зміні розміру аліментів. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, дитина потребує достатньої матеріальної допомоги, необхідної для гармонійного розвитку. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. За встановлених обставин з урахуванням положень ст. 182 Сімейного кодексу України суд вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню повністю: змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2009 року, з [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживаючої за адресою: [ADDRESS], на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн., визначив у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача ? частину додаткових витрат на лікування неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в сумі 750 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок за надання стоматологічної допомоги від 16 квітня 2018 року на суму 1500,00 грн. (а.с.33). Відповідно до ст. 185 Сімейного Кодексу той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Загальна сума витрат, пов'язаних з лікуванням дитини, документально підтверджена позивачем у сумі 1500,00 грн. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на лікування неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд знаходить можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням неповнолітньої дитини, так як відповідач не надає матеріальної допомоги на лікування в добровільному порядку та стягнути з [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживаючої за адресою: [ADDRESS], додаткові витрати, пов'язані з лікуванням неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 750 (сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп. Позивач просила стягнути додаткові витрати на відпочинок, додаткові витрати на вивчення англійської мови в групі, додаткові витрати на танці. На підтвердження позовних вимог надано путівку № 003148 (а.с. 29), квитанцію про оплату вартості відпочинку у розмірі 7 250,00 грн. (а.с.30), довідку-виписку Приватного позашкільного центу «Шанс» про оплату вартості навчання за напрямками: сучасні танці та вивчення англійської мови за період з 2015 по 2018 р.р. на загальну суму 29 860,00 грн. (а.с.31). Вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на відпочинок не ґрунтуються на законі. Позивачем не доведено також, що додаткові витрати на вивчення англійської мови в групі, на танці викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини), чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому з урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на відпочинок, на вивчення англійської мови в групі та додаткових витрат на танці задоволенню не підлягають. Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial