Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] свої вимоги , заявлені в інтересах [PERSON] обгрунтовує тим, що працівник перебував у трудових відносинах з відповідачем з 14.07.1981 р. по 27.10.2015 р., звільнений з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання №1 від 21.01.2016 р. [PERSON] встановлені професійні захворювання: - Основний діагноз : ХОЗЛ II ст. пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації II ст. в формі вегетативно- сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук в поєднанні з міофіброзом м'язів передпліч та плечового поясу, двостороннім плече-лопатковим періартрозом, деформуючим остеоартрозом ліктьових та променево-зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу вібрації, фізичного перенапруження на виробництві. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. - Супутній діагноз: ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН І ст. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик помірний. Захворювання правої нирки ст. І, гр. IІІ T1N0M0, стан після операції 17.07.2015 року - резекція правої нирки. Розповсюджений остеохондроз, спондилоартроз з переважним ураженням попереково-крижового відділу хребта, грижа МХД L1-L3, протрузії МХД L3-L4, L4-L5 вертеброгенна люмбоалгія з м'язово-тонічним синдромом і обмеженням функції хребта і нижніх кінцівок. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей. Пресбіопія. Хронічний фарингіт, ремісія. У п. 16 і п.17 акту зазначено, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, неефективність застосування засобів індивідуального захисту. Причинами виникнення професійних захворювань є проведення робіт в умовах підвищених рівнів пилу, шуму та вібрації. А це свідчить, що роботодавець не забезпечив виконання вимог ДСН 3.36-037-99 « Державні санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку « , п. 1.3 , ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» , « Інструкції по утриманню виробничих приміщень № 658-66 п.п.66,78, чим підтверджено наявність вини відповідача, який не створив здорових та безпечних умов праці і як того вимагають ст.ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці». Згідно довідки Зарічної МСЕК м. Суми від 01.03.2016 року про визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склала 70 % , первинно, встановлено ІІ групу інвалідності. Рекомендоване медикаментозне, санаторне лікування у пульманогола, ЛОР, невропатолога, сурдолога, домашній нагляд нефролога, онколога, нагляд психотерапевта. Умови праці, внаслідок яких у працівника виникли професійні захворювання та що потягли за собою втрату професійної працездатності на 70%, заподіяли йому моральну шкоду, яку оцінює у сумі 70 000 грн. і обґрунтовує втратою здоров»я [PERSON] , перенесеними моральними стражданнями, порушенням нормальних життєвих зв'язків та звичок, що потребує додаткових зусиль для організації життя, необхідністю придбання медпрепаратів та ліків. Враховуючи зазначене, а також відповідно ч. 2 ст. 153, ст. 237-1 КЗпП України, просить ухвалити рішення, яким : -стягнути на користь [PERSON] з відповідача 70\~000 грн. на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди у зв»язку з профзахворюваннями. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав з зазначених вище підстав. Представник відповідача - ПАТ « Сумський завод «Насосенергомаш» [PERSON] позов не визнала з тих підстав, що працівник сам під час роботи не дотримувався вимог законодавства по охороні праці- не ефективно використовував засоби особистого захисту та якими забезпечувався, був ознайомлений з умовами роботи та шкідливими факторами і продовжував на протязі довгого часу працювати, отримуючи відповідні доплати, додаткове харчування та дні відпусток. Враховуючи зазначене, просить у задоволенні позову відмовити. Суд, перевіривши і оцінивши надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням вимог ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст.1167, 1168 ЦК України і наступних обставин. 1. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем - ПАТ « Сумський завод « Насосенергомаш» з 14.07.1981 р. по 27.10.2015 р., звільнений з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію. Зазначена обставина підтверджується копією трудової книжки працівника / а.с. 6-7/. Згідно виписки із медичної карти хворого № 08-06/1341 клініки НДІ гігієни праці та профзахворювань ХНМУ , медичного висновку медичної установи від 11.01.2016 р. за № 0803/19 , акту № 1 від 21.01.2016 р. розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 і складеного комісією АТ « Сумський завод « Насосенергомаш « , [PERSON] встановлені такі професійні захворювання: - Основний діагноз : ХОЗЛ II ст. пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вібраційна хвороба від впливу локальної вібрації II ст. в формі вегетативно- сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук в поєднанні з міофіброзом м'язів передпліч та плечового поясу, двостороннім плече-лопатковим періартрозом, деформуючим остеоартрозом ліктьових та променево-зап'ясткових суглобів зі стійким больовим синдромом і обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу вібрації, фізичного перенапруження на виробництві. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. - Супутній діагноз: ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН І ст. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик помірний. Захворювання правої нирки ст. І, гр. IІІ T1N0M0, стан після операції 17.07.2015 року - резекція правої нирки. Розповсюджений остеохондроз, спондилоартроз з переважним ураженням попереково-крижового відділу хребта, грижа МХД L1-L3, протрузії МХД L3-L4, L4-L5 вертеброгенна люмбоалгія з м'язово-тонічним синдромом і обмеженням функції хребта і нижніх кінцівок. Гіперметропія слабкого ступеню обох очей. Пресбіопія. Хронічний фарингіт, ремісія. / а.с. 8, 10, 11 /. Відповідно висновку акту № 1 від 21.01.2016 р, професійні захворювання у [PERSON] виникли у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю застосування засобів індивідуального захисту. Згідно п.п. 17,19 акту , причиною профзахворювань працівника є шкідливі фактори умов його праці: проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, пилу, фізичного перенапруження ; не виконання роботодавцем вимог ДСН 3.36-037-99 « Державні санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку « , п. 1.3 , ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» , « Інструкції по утриманню виробничих приміщень № 658-66 п.п.66,78, /а.с.8/. Згідно довідки Зарічної МСЕК від 19.02.2016 р. серії 10 ААА за № 269110, акту огляду МСЕК за № 174 від 01.03.2016 р./ наданий суду під час судового засідання / , [PERSON] встановлено 70% стійкої втрати працездатності внаслідок професійних захворювань, особа визнана інвалідом 2-ї групи / а.с. 9 /. Відповідачем не надано суду безсумнівних доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування ним вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище професійні захворювання [PERSON] повязані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний звязок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками погіршенням стану здоровя працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. 2. Умови праці і внаслідок яких працівник [PERSON] отримав професійні захворювання, заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоровя, що потягло окремі життєві обмеження, необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації у повному обсязі своїх звичок та бажань. Ушкодження здоровя призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст.ст. 173 , 237-1 КЗпП України. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно вимог ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням трудових обов»язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди» , з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоровя потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювання, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності , виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Тому суд визначає таку моральну шкоду у сумі 17 500 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача ПАТ « Сумський завод «Насосенергомаш « як з роботодавця, що не забезпечив безпечних умов праці робітника. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди , спричиненої працівнику у звязку з не забезпеченням йому роботодавцем безпечних умов праці. Так як права позивача порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача 551,20 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial