Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У серпні 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] з вимогами, які згодом зменшив та просив : - визнати, що обзивання та нецензурна лексика зі сторони [PERSON] щодо нього мали місце 24 червня 2019 року на подвір`ї в господарстві [PERSON] та на громадській дорозі, що в с.Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області, та є такими, що принижують його честь та гідність; - визнати, що погрози вбивством зі сторони [PERSON] щодо нього мали місце 24 червня 2019 року на подвір`ї в господарстві [PERSON], що в с.Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області; - стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3 600 грн та судові витрати в сумі 712,98 грн. Свої вимоги позивач мотивув тим, що 24 червня 2019 року приблизно о 22 год 20 хв. на подвір`ї його господарства та на вулиці в с.Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області, [PERSON] , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння висловлювався нецензурною лайкою в його адресу, а також погрожував вбивством, говорив, що « відправить його на цвинтар до батька». Такими діями правопорушника [PERSON] було принижено його честь, гідністьта завдано моральної шкоди. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін в судове засідання. На підставі ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору. Заява позивача від 24 вересня 2019 року про виклик свідків. Клопотання позивача від 24 вересня 2019 року про подання доказів у справі та прийняття їх судом. Клопотання позивача від 11 жовтня 2019 року про подання доказу у справі та прийняття його судом. Клопотання позивача від 11 листопада 2019 року про подання доказу у справі та прийняття його судом. Ухвалою суду від 10 січня 2020 року заяву [PERSON] про відвід судді визнано необґрунтованою. Провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід. Ухвалою суду від 11 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Могили Р.Г. у вказаній справі. Ухвалою суду від 14 січня 2020 року провадження у справі поновлено. 18 лютого 2020 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та клопотання про розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2019 року, яка набрала законної сили 22 жовтня 2019 року встановлено, що відповідач по справі [PERSON] , 24 червня 2019 року о 22 год 20 хв, на вулиці в с.Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області вчинив дрібне хуліганство, а саме: висловлювався нецензурною лайкою в адресу [PERSON] , чим своїми діями порушував громадський порядок та спокій громадян. Із змісту постанови вбачається, що [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення будучи в стані алкогольного сп`яніння, згідно протоколу медичного огляду для вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння №13 від 25 червня 2019 року, де за результатами дослідження за допомогою приладу « Drager 6510» у нього виявлено 1,99 проміле алкоголю в крові. Свідок [PERSON] дала показання про те, що 24 червня 2019 року приблизно о 22 год [PERSON] перебуваючи в нетверезому стані зайшов до їхнього господарства, де ображав її сина , вживав ненормативну лексику, погрожував вбивством. Після цих подій, син переніс стрес та душевні страждання, змушений був приймати заспокійливі ліки, такі як персен, валеріану, ібупрофен. Аналогічні показання дав свідок [PERSON] , який є рідним братом позивача. Копіями фіскальних чеків від 26 червня 2019 року, [INFO] , підтверджується придбання в аптеці ПП ФК «Здорова родина» лікарських засобів «Персен«, «Валеріана» та інструкціями до них, з яких вбачається, що клінічна характеристика та показання цих препаратів є неврози, що супроводжуються нервовим збудженням, неспокоєм, напруженням, викликаним стресом, розлади сну, головного болю, безсонням. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно з ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. В п.15 та п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що нецензурні висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON] , які мали місце 24 червня 2019 року о 22 год 20 хв, на вулиці в с.Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області є суб`єктивною думкою висловленою у формі образи, що виходить за межі загальноприйнятих моральних норм, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , а тому такі дії призвели до заподіяння йому моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. А згідно п.4 ч.2 ст.23 вказаного Кодексу моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З огляду також на роз`яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд врахувавши обсяг моральних страждань позивача, яких він зазнав у зв`язку з неправомірними діями [PERSON] , які виразилися у нецензурній лайці в його адресу, що принизило його честь і гідність, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 грн. Щодо позовної вимоги про встановлення судом факту погрози позивачу вбивством зі сторони [PERSON] , яке мало місце 24 червня 2019 року на подвір`ї сім`ї [PERSON], що в с.Гоноратівка Рогатинського району Івано-Франківської області та відповідно стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Погроза вбивством є ознакою злочину за який передбачено кримінальну відповідальність згідно ст.129 КК України. Порядок кримінального провадження визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України ( далі - КПК України). Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. З врахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем обрано не належний спосіб захисту права, що не перешкоджає йому захистити своє порушене цивільне право в порядку кримінального судочинства, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити повністю. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, то суд виходить з наступного. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивача звільнено судом від сплати судового збору при поданні позовної заяви, а тому на підставі ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1 921 грн виходячи із часткового задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди. Щодо розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, які позивачем визначено, як витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту на загальну суму 172,98 грн, а також, як добові на загальну суму 540 грн, суд виходить з наступного. Згідно ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до наданої позивачем довідки виданої начальником автомобільного вокзалу м. Рогатин вартість проїзду в одну сторону становить 9,61 грн, а із журналів судового засідання вбачається, що позивач брав участь у 9 судових засіданнях, а тому сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача вираховується наступним чином: ( 9,61 грн + 9,61 грн ) x 9 та становить 172,98 грн. Щодо виплати позивачу добових, то суд зазначає наступне. Добові - це витрати на харчування та фінансування інших особистих потреб фізичної особи, направленої у відрядження. За змістом ст. 121 КЗпП України саме працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються, зокрема, добові за час перебування у відрядженні. Оскільки позивач не є працівником, у відряджені не перебував, а тому немає підстав для компенсації йому добових .

Outcome: partial