Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У вересні 2016 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що 20.09.2013 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних від суми заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови укладеного договору. Станом на 31.07.2016 року сума заборгованості по кредиту становить 11893,56 грн. з яких: 300,00 грн. - заборгованість за кредитом; 7880,75 грн. - заборгованість за відсотками; 3100,00 грн. - заборгованість за комісією та пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 112,81 грн. - штраф (процентна складова). З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача 11893,56 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 20.09.2013 року, 1378,00 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнає в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 300,00 грн., при задоволенні решти позовних вимог просить застосувати строки позовної давності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 20.09.2013 року між сторонами укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних від суми заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови укладеного договору. Станом на 31.07.2016 року сума заборгованості по кредиту становить 11893,56 грн. з яких: 300,00 грн. - заборгованість за кредитом; 7880,75 грн. - заборгованість за відсотками; 3100,00 грн. - заборгованість за комісією та пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 112,81 грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, та сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня прострочення платежу. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З наданого позивачем до суду розрахунку вбачається, що сума нарахованої за договором пені з 20.09.2013 року по 31.07.2016 року складає 3100 грн., тому суд приходить до висновку про стягнення розміру пені з вересня 2015 року по 31.07.2016 року в розмірі 1000 грн., у межах строку спеціальної позовної давності, про застосування якої заявлено [PERSON] Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 9793,56 грн., в тому числі 300,00 грн. - заборгованість за кредитом; 7880,75 грн. - заборгованість за відсотками; 1000,00 грн. - заборгованість за комісією та пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 112,81 грн. - штраф (процентна складова). На підставі ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 9793,56 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 20.09.2013 року, 1378,00 грн. судових витрат.

Outcome: partial