Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Заявленим первісним позовом [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким надати їй дозвіл на виїзд спільної з відповідачем дитини за кордон на постійне місце проживання без згоди батька. Вимоги мотивує тим, що отримала постійну роботу у Німеччині, а за отримувану заробітну плату винаймає житло та має намір забрати дитину. Для останньої створені всі умови, а також зарезервовано і сплачено навчання у навчальному закладі. Однак, відповідач чинить перешкоди не надаючи дозвіл на це і крім цього, у зв`язку із таким перебігом подій у житті позивача вирішив збагатитись запропонувавши за надання згоди на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання грошові кошти. В цей же час, крім сплати аліментів за рішенням суду будь-якої участі у вихованні та забезпеченні дитини не приймав та не цікавився її навчанням ані в школі, ані в дошкільному навчальному закладі. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом, яким просив суд усунути перешкоди у вихованні сина та визначити йому порядок побачень з дитиною, оскільки колишні дружина та теща чинять в цьому перешкоди. З наданням дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання взагалі буде втрачено, на переконання позивача за зустрічним позовом, зв`язок батька з дитиною. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними докази, а також заслухав показання свідків допитаних за клопотанням обох сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову з огляду на наступне. Суд вважає, що батько дитини нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо виховання спільної з позивачем дитини [PERSON] [INFO] усі роки з дня її народження (а.с.10). До такого висновку суд дійшов з огляду на досліджені докази. Так, жоден з наданих доказів не свідчив про наявність між батьком та дитиною будь-яких зв`язків, здійснення ними регулярних зустрічей із спільного проведення часу, як в період навчання так і дозвілля. Відсутні докази і прийняття батьком участі у вихованні дитини. Жоден доказ не свідчив про зацікавленість батька до процесу навчання як у дошкільному навчальному закладі так і за час першого року навчання у школі в той час коли останній обіймає посаду заступника директора школи. Мало того, досліджені докази та з`ясована життєва ситуація між сторонами свідчить не про дефект доказування наявності зв`язку між батьком і сином, а саме про відсутність будь-яких відносин в дійсності між ними. Так, надані письмові докази не підтвердили прийняття участі батька у вихованні сина. Суд вважає, надумане звернення до служби у справах дітей не відображає дійсної картини подій, що мала місце, оскільки саме з часу виникнення питання про надання дозволу на постійне місце проживання дитини за кордон "з`явилась" потреба у визначені способу участі батька у вихованні дитини. В доповнення до такого висновку суду слугують і допитані свідки за клопотанням батька дитини. Так, з показань даних свідків, які до речі постійно плутались, не знали яким чином батько приймає участь у вихованні дитини, об`єктивно було встановлено, що батько, з часу народження дитини лише два рази та протягом 2021 року приїжджав до сина. Однак, дані відвідини сина відбувались після ініціювання звернення до служби у справах дітей із згадуваним раніше питанням та лише у супроводі якомога більшої кількості спеціально запрошених людей, які б в подальшому могли дати свідчення в суді. Такими особами виявилась мати та сестра [PERSON] та технічний працівник начального закладу де батько дитини обіймає посаду заступника директора школи. Зокрема, остання на запитання суду про те, що вона робила у даному місці зазначила, що випадково опинилась на відвідинах сина батьком, оскільки запізнилась на автобус додому. В цей час її погодився підвезти [PERSON] , який випадково проїжджав повз зупинку. По дорозі додому і відбулась зустріч батька із сином, свідком чого вона і виступила. На наступне запитання головуючого з приводу того, яким чином в другий раз свідок бачила відвідин батька із сином, свідок повідомила, що так вона вдруге запізнилась на автобус додому, коли в цей час знову та випадково проїжджав [PERSON] на автомобілі, підібрав свідка і по дорозі додому вони заїхали до [PERSON] і відбулась друге побачення батька із сином. Суд ставиться вкрай критично до показань даних свідків, вважає їх такими, які не об`єктивно відтворюють дійсну картину подій, що має місце між батьком та сином, штучно створені для звернення до суду із даним позовом. Таким чином, підсумовуючи наведене суд, вважає, що будь-яких перешкод у спілкуванні та вихованні батька із сином не було, адже батько фізично не приймав у такому процесі участі. Зацікавленість у побаченнях із сином, як і звернення до служби у справах дітей, на переконання суду, не свідчить про наявність перешкод, а була штучно створена ситуація для звернення до суду із даним позовом. Суд вважає, що зустрічний позов задоволеним бути не може через відсутність, як перешкод у спілкуванні та вихованні сина так і відсутність взагалі будь-якої часті батька у житті сина. Навпроти показання свідків допитаних за клопотанням [PERSON] , суд вважає, підтверджують правильність зроблених судом з даного приводу висновків. Стосовно первісного позову. Суд вирішує позов задовольнити, оскільки дитина має дійсне бажання проживати з мамою за кордоном. Для такого проживання наявні умови, як для проживання так і для навчання. При прийнятті рішення щодо обох позовів суд приймає до уваги і ставлення дитини опитаної судом з даного приводу у судовому засіданні. Так, [PERSON] висловив думку, якою не те, що погодився, а виявив бажання постійно проживати разом з мамою за кордоном. Згоду дитини, суд вважає такою, яка дійсно відповідає її інтересам та сформована нею особисто без впливу інших осіб незважаючи на вік станом на день вирішення даного спору батьків. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі: 1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів; 2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей. У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом (ч. 5 ст. 157 СК України). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 2 ст. 175 СК України). Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Розглядаючи зустрічний позов судом не встановлено підстав для його задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial