Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] у неї народився син [PERSON] Відповідач по справі є батьком їхньої дитини, проте, [PERSON] визнати себе батьком відмовився, у зв`язку з чим запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень, вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. На сьогоднішній день відповідач не надає допомогу ні на її утримання, ні на утримання сина, тому вона змушена звернутись до суду для визначення походження дитини від батька, з яким його мати не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітня дитина залишилась фактично тільки на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач працює на шахті «Західно - Донбаська» ШУ «Тернівське» і має постійний та стабільний дохід. У зв`язку із чим просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) до повноліття дитини але не менше ніж 50% відсотків від прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з 18 січня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 18 січня 2019 року та до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. 12 березня 2019 року на адресу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги позивача до нього про встановлення батьківства та стягнення аліментів не визнає, посилаючись на те, що його середньомісячний дохід становить близько 16517,73 грн.,1/3 частка з цієї суми, що просить стягнути з нього позивач виразиться в сумі приблизно 5505,81 грн. Він не може погодитись з такими вимогами позивача. Посилаючись на ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік", він згоден сплачувати аліменти за рішенням суду в розмірі 1/8 частки його доходів, на його думку, це буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, в разі визнання експертизою його батьком дитини, він не погоджується з позовними вимогами позивача відносно стягнення з нього аліментів на її користь на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частки його доходів, оскільки 1/8 частка його доходів буде достатнім для утримання позивача. Ухвалою суду від 12 березня 2019 року провадження у справі зупинено, призначено у справі судову генетичну експертизу. Ухвалою суду від 04 червня 2019 року поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта. Згідно уточненої позовної заяви, позивач просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Тернівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , актовий запис 2433, в графі «батько» дитини прізвище змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] »; та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) до повноліття дитини, але не менше ніж 50% відсотків від прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з 18 січня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 18 січня 2019 року та до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Залучено до участі у справі Тернівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в якості третьої особи, згідно ухвали суду від 03 липня 2019 року. У судовому засіданні позивач та її представник надали суду пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник з урахуванням висновку експерта, проти задоволення позову в частині визнання батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини не заперечували. Щодо стягнення з відповідача аліментів, не заперечував проти стягнення з нього на утримання сина та матері дитини по 1/8 частки від його заробітку. Такий розмір аліментів, на думку сторони відповідача, буде необхідним та достатнім для забезпечення нормального розвитку дитини та забезпечення всіх потреб. Представник Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення просить прийняти на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. За приписами ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач по справі є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане 20 листопада 2018 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8). Реєстрація народження дитини із зазначенням відомостей про батька здійснені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 7). Відповідно до довідки № 21 від 03 січня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї, виданої [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані дві людини, [PERSON] , [INFO] та батько позивача - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно висновку експерта від 03 травня 2019 року № 316 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Міністерства охорони здоров`я України, за підсумками якоївірогідність того, що відповідач [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає не менше 99,9999 % (а.с. 48-50). Судом встановлено, що відповідач після отримання результатів молекулярно - генетичної експертизи, визнає своє батьківство щодо малолітнього [PERSON] , 2018 року народження. За приписами ст.134 СК України, яка регламентує порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 2.13.1 п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства. Враховуючи висновок експерта, який підтвердив батьківство відповідача, визнання відповідачем свого батьківства відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внесення змін до актового запису про народження дитини в частині відомостей про батька, та зобов`язання органу державної реєстрації внести такі зміни. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання та утримання малолітньої дитини аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 01 березня 2004 року по теперішній час, загальна сума доходу за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року за винятком утримань становить 79733,82 грн. (а.с. 31). Дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» обліку, має синдром дауна, косоокість та має статус дитина-інвалід віком до 18 років, про що свідчать наявні в матеріалах справи підтверджуючі медичні документи (а.с. 62, 82-87). Нормами чинного законодавства, зокрема ст.180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін та стан здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також обов`язок відповідача по належному утримуванню дитини. Розмір аліментів суд визначає у відповідності із ст. 183 СК України. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, приписи ст. 182 СК України, часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню у розмірі ј частки всіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги матеріали справи та встановлені судом обставини, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що розмір аліментів 1/8 частка від його заробітку, з посиланням на встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2019 року, буде достатнім для забезпечення дитини. Щодо доводів позивача в обґрунтування розміру аліментів, який вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини у розмірі 1/3 частки доходу відповідача, з посиланням на хворобу дитини та значних витрат на лікування дитини, суд зазначає, що такі докази входять до предмету доказування в справах про стягнення додаткових витрат на дітей та не стосуються предмету даного позову. А тому, суд вважає, що ј частка від заробітку відповідача є законною та є достатнім розміром аліментів для забезпечення нормальних умов життя дитини та її розвитку. Статтею 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина мешкає з матір`ю, має статус дитини-інваліда; відповідач працює, має стабільний дохід, не одружений, інших дітей та аліментних зобов`язань не має, стан здоров`я задовільний, про що підтвердив відповідач в судовому засіданні, отже може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин у суду є всі підстави для задоволення цієї частини позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача (1/4 + 1/6) відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, приписам Закону України «Про виконавче провадження» щодо максимального розміру аліментів. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., а також на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються зі сплаченого судового збору, в розмірі 768,40 грн. Судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи позивачем до стягнення не заявлені, а тому залишаються за позивачем.

Outcome: partial