Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 6500,00 грн., щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день сторони спільно не проживають, син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Пояснили, що дитина відвідує спортивну секцію, посилалися на її стан здоров`я, що потребує витрат з боку позивача. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, вважали, що аліменти в розмірі 2000,00 грн. є достатніми для забезпечення потреб дитини, відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим порушуються її інтереси. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Позивач в позовній заяві посилається на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6500,00 грн., але на думку суду це твердження не було нею доведено, також не було обґрунтовано, чому саме в такому розмірі вона бажає отримувати аліменти на дитину. Проте, при визначенні величини аліментного платежу суд враховує відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, не обтяжений турботами щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків і є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати його до повноліття. Також, приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, з урахуванням мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно і до повноліття дитини. Посилання позивача на розвиток здібностей дитини та її хвороби, як на підставу стягнення аліментів саме в такому розмірі, суд не приймає до уваги, оскільки це відноситься до додаткових витрат, які підлягають стягненню в порядку ст. 185 СК України. При цьому згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі N 6-113цс13, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial