Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, в обґрунтування якого зазначила, що 01.09.2016 року відбулася реорганізація структурного підрозділу ДП «Донецька залізниця» шляхом його злиття, як наслідок, позивача переведено до Виробничого підрозділу «Іловайське БМЕУ» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», про що маються відповідні записи у трудовій книжці. 17.03.2017 року начальником філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» видано наказ № 236/ДНД від 17.03.17 «Про встановлення простою», 28.04.2017 року видано наказ № 645-113-1 «Про деякі питання діяльності РФ «Донецька залізниця», яким передбачено скорочення штату та вивільнення працівників відповідно до вимог чинного законодавства. 05.05.2017 року позивачу було видано повідомлення про ліквідацію та виведення зі штатного розпису посади з підписами всіх членів комісії та про її особисте ознайомлення. 10.07.2017 року структурним підрозділом АТ «Українська залізниця» видано наказ № 6390/ДН-ОС про звільнення позивача з 17.07.2017 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, разом з тим, в день звільнення відповідач повний розрахунок з позивачем не провів. Відповідно до розрахункових листів заробітної плати, розмір заборгованої заробітної плати за період з березня по липень 2017 року складає 21188,90 грн. (з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та зборів). З врахуванням індексів споживчих цін за період невиплати, розмір заборгованої компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати складає 5292,98 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця» заборгованість по заробітній платі у розмірі 21188,90 грн., з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та зборів, а також компенсацію за втрату частини заробітної плати в розмірі 5292,98 грн. без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів, а також допустити негайне виконання рішення суду у межах заборгованості за один місяць. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується з викладеним у позовній заяві. Представник відповідача вважає, що у зв`язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», у відповідача відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної тощо). Висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території Донецької та Луганської областей, у зв`язку з чим нарахування заробітної плати було припинено, та вищевказаний факт є підставою для звільнення відповідача від відповідальності. Окрім того, відповідач не може підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт, визначених трудовим договором, а також здійснити нарахування заробітної плати та інших виплат через відсутність первинних документів, зокрема, табелів обліку робочого часу із відміткою про фактично відпрацьований час. Втрата контролю і доступу АТ «Укрзалізниця» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходяться на непідконтрольній території Донецької області, знівелювала можливість відповідача виконати зобов`язання перед працівниками згідно ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України. Одночасно представником відповідача було повідомлено суд про те, що позивачу було нараховано заробітну плату за першу половину березня 2017 року в розмірі 2534,88 грн. Окрім того, до дирекції у м. Лиман не надходили оригінали документів для нарахування та виплати заробітної плати, табелі обліку робочого часу з відмітками про фактично відпрацьований час, оригінали внутрішніх наказів (розпоряджень) та інше. На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представником позивача було направлено до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначається, що позивач повністю підтверджує отримання в структурному підрозділі відповідача (м. Лиман) частини заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 2534,88 грн. (отримано за вирахуванням податків та зборів 2015,68 грн.), і в зв`язку з цим сума заборгованої заробітної плати (з урахуванням виплаченої суми) складає 18654,02 грн., а розмір компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, становить 4616,17 грн. Загальна сума заборгованості станом на дату подачі позову складає 23270,19 грн. Окрім того, як зазначає позивач, в матеріалах справи є відомості, що відповідач відзвітував до підрозділів ДФС України про нарахування заробітної плати позивачу за березень 2017 року у розмірі 4901,17 грн., і зазначені відомості повністю спростовують твердження відповідача про повний розрахунок за березень 2017 року, як наслідок відсутності заборгованості із заробітної плати, та повністю спростовують твердження про відсутність документообігу між структурними підрозділами після 17.03.2017 року. Згідно з наказом про звільнення, який підписаний і позивачем і відповідачем, останнім одноособово прийнято рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, тобто відповідач був обізнаний про те, що він зобов`язаний виплатити вказані суми. Таким чином, відповідачем фактично повторно надано до суду недостовірні відомості щодо заборгованості по заробітній платі. Представник позивача зазначив, що у відповідача були всі необхідні відомості і дані для того, щоб здійснити обрахування компенсації за відпустку при звільненні у відповідності до чинного законодавства України. Окрім того, відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажор), є сертифікат Торгово-промислової палати України. Науково-правовий висновок, на який посилається відповідач, жодною нормою чинного законодавства не прирівняний до сертифікату Торгово-промислової палати України, тому зазначений висновок не є коректним щодо трудових правовідносин між позивачем та відповідачем. Таким чином, на даний час у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність у відповідача форс-мажорних обставин. На підставі викладеного, представник позивача просив прийняти додаткові пояснення з додатковими доказами, а також врахувати при ухваленні судового рішення визнання позивачем факту отримання частини заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 2534,88 грн. (фактично отримано 2015,68 грн.), у зв`язку з чим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 18654,02 грн. та компенсацію за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, у розмірі 4616,17 грн. Окрім того, представник позивача зазначив, що ним було направлено адвокатський запит до Торгово-промислової палати України щодо виданого Науково-правового висновку № 126/2/21-10.2 від 16.01.18 та Тимчасового порядку здійснення аналізу фактичних обставин, що склалися у діяльності суб`єктів господарювання та підготовки щодо них наукових та інших правових висновків, і згідно відповіді Торгово-промислової палати України, сертифікат про форс-мажорні обставини та висновок щодо унеможливлення виконання зобов`язань, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин є різними за юридичним змістом документами, зокрема, сертифікатом засвідчуються форс-мажорні обставини, а у висновку досліджуються фактичні обставини, які склалися в господарській діяльності суб`єкта господарювання, а також вплив на них дії форс-мажорних обставин, та формуються щодо цих обставин умовиводи, у висновку, на який посилається відповідач як на обґрунтування звільнення від відповідальності за невиплату заробітної плати, не аналізувалися обставини щодо конкретного працівника, для отримання цього висновку саме відповідач подавав лист до Торгово-промислової палати України,.В зв`язку із вищевикладеним представник позивача зазначає, що вказані відповідачем вихідні дані щодо трудових відносин із працівниками виробничих підрозділів СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» не відповідають дійсності, як наслідок висновки, зазначені фахівцями ТПП України [PERSON] та [PERSON] , не відображають реального стану речей, тобто є хибними. Ухвалами Добропільського міськрайонного суду Донецької області неодноразово у відповідача судом було витребувано додаткові докази у справі, зокрема, засвідчені належним чином копії наказів № 645-113-1 від 28.04.17 «Про деякі питання діяльності регіональної філії «Донецька залізниця», № 899-Н від 26.06.17 «Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», проте представником відповідача вказаних документів не було надано до суду, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав розгляду справи за наявними у ній матеріалами. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься прохання представника позивача проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача. Представник відповідача також надіслав до суду клопотання, в якому зазначив, що просить розглядати справу без його участі, в зв`язку з чим суд, приймаючи до уваги норми ст. ст. 81-83 ЦПК України, приходить до висновку про наявність підстав розгляду справи за наявними у ній матеріалами. З урахуванням ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне: Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки [NUMBER] , заведеної на ім`я позивача [PERSON] , її 30.12.1988 року прийнято апаратником хімводоочищення третього розряду, з послідуючими переміщеннями по службі, в тому числі востаннє 14.09.2005 року переведено інспектором по контролю за технічним утриманням будівель та споруд ст. Харцизьк 2 групи. 01.09.2016 року Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі відповідного наказу, «Іловайське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» «Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Іловайське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 8-10). З копії наказу № 236/ДНД від 17.03.2017 року по СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» «Про встановлення простою» вбачається, що з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції було встановлено початок простою. Згідно п. 8 вказаного наказу, оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи. З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2017 року позивачу під особистий підпис було вручено повідомлення, згідно якого з 17 липня 2017 року посада, яку обіймала позивач, підлягала ліквідації та виведенню зі штатного розпису, та повідомлено, що у випадку відмови від переведення на запропоновані посади згідно з переліком посад на переведення, позивача буде звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку (а.с. 11). 17.07.2017 року [PERSON] було звільнено у зв`язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці та копією наказу (розпорядження) № 6390/ДН-ОС від 10.07.2017 року (а.с. 10, 12). Зі змісту вказаного наказу вбачається, що відповідачем було прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Згідно розрахункових листів з заробітної плати за березень 2017 року, проведеного ВП БМЕУ Іловайськ СП «ДДЗП» філії «Дон.зал.», сума нарахованої заробітної плати склала 4901,17 грн. (без утримання відповідних податків та зборів) (а.с. 19), згідно розрахунку за квітень 2017 року 10917,99 грн. (без утримання відповідних податків та зборів) (а.с. 20), згідно розрахунку за травень 2017 року 1481,05 грн. (без утримання відповідних податків та зборів) (а.с. 21), згідно розрахунку за червень 2017 року 822,82 грн. (а.с. 22), згідно розрахунку за липень 2017 року 3065,87 грн. (без утримання відповідних податків та зборів) (а.с. 23). Позивач зазначає, що роботодавець провів його звільнення із роботи, але в той же час не провів із ним остаточний розрахунок, довідку про нараховану та належну до виплати заробітну плату не видав, в зв`язку з чим на підтвердження своїх позовних вимог надав наявні в нього розрахункові листки. В ході судового розгляду відповідачем було повідомлено суд про факт виплати позивачу 08.08.2017 року грошової суми в розмірі 2534,88 грн. в якості оплати за роботу в березні 2017 року, цей факт було підтверджено письмовою заявою представника позивача. Суд приймає до уваги підтверджений сторонами факт виплати відповідачем позивачу частини заробітної плати за березень 2017 року в розмірі 2534,88 грн. (до виплати 2015,68 грн.). За клопотанням позивача судом було витребувано інформацію з Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей позивача як застрахованої особи. Суд приймає до уваги відомості, які містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу, наданих органом Пенсійного фонду України на виконання ухвали суду про витребування доказів. З матеріалів справи вбачається, що інформація щодо нарахованої заробітної плати позивача, зазначена в розрахункових листках (за період з листопада 2016 року по березень 2017 року), наданих до суду позивачем, повністю співпадає із відомостями, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб, витяг з якого було надано до суду Добропільським ОУПФУ в Донецькій області, в тому числі за березень 2017 року, в той час як довідка відповідача про нарахування позивачу заробітної плати в розмірі 2534,88 грн. протирічить інформації, яка була надана Пенсійним фондом України, згідно якої сума нарахованої заробітної плати за березень 2017 року становить 4901,17 грн. Суд приходить до висновку про необхідність прийняти до уваги надані позивачем копії розрахункових листків на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки зазначені в них відомості повністю підтверджуються відомостями про застраховану особу, а також порядку оплати простою працівників, зазначеному в наказах № 236/ДНД від 17.03.2017, а також розрахунку з врахуванням розміру вихідної допомоги, зазначеному в копії наказу про звільнення позивача (а.с. 22). Таким чином, сума заборгованої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 18654,02 грн. (сума без утримання передбачених законом податків та зборів). Згідно із ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 1\~статті 47\~КЗпП\~України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не заперечує факт того, що позивача було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 17.07.2017 року, але в той же час відповідач не зазначає про вчинення ним необхідних дій, передбачених ст. 116 КЗпП України в день звільнення позивача. Суд звертає увагу на те, що частина заборгованості по заробітній платі за березень в розмірі 2534,88 грн. (фактично сплачено 2015,68 грн.) відповідачем була виплачена не в день звільнення, а лише 08.08.2017 року. Відповідно до положень ст.ст. 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Частиною 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці» саме роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Наявність роздрукованих розрахункових листів, виданих позивачу, який використав їх як доказ наявної заборгованості із заробітної плати,\~свідчить та розцінюється судом як обізнаність підприємства відповідача про існуючий обов`язок розрахунку та його невиконання. Крім того, згідно висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією. Враховуючи, що судом встановлено факт перебування позивача в трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця», який відповідачем не оспорюється, та при звільненні\~ з\~підприємства \~остаточного \~розрахунку \~з позивачем\~ проведено не\~було,\~ заборгованість по заробітній платі (нарахована) за період з березня 2017 року по липень 2017 року становить 18654,02 грн., яка підлягає стягненню з відповідача (сума без утримання передбачених законом податків та зборів). \~Відповідно до Закону «Про особливості\~утворення\~ акціонерного\~товариства залізничного\~транспорту загального\~користування»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», утворено ПАТ «Укрзалізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. до переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено ДП «Донецька залізниця». Відповідно до частини 4 ст.\~36\~КЗпП\~України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. За змістом частини 1 ст.\~104\~ЦК\~України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Отже, АТ «Укрзалізниця» у повному обсязі несе обов`язок оплати праці перед позивачем. Норма ст.\~67\~Конституції\~України покладає обов`язок на кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Як зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Тобто, при виплаті позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 18654,02 грн., відповідач зобов`язаний утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Що стосується позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, то суд виходить з наступного. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме:\~КЗпП України,\~Законами України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим\~постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим\~ постановою КМУ від 20 грудня 1997 року № 1427. Під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. В\~рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року № 9 рп/2013\~зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати, ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці»\~\~встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно ст. 3 цього Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого\~\~постановою КМУ від 20 грудня 1997 року № 1427\~(зі змінами, внесеними згідно з\~постановою КМУ від 23 квітня 1999 року № 692) компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Суд не погоджується з наведеним розрахунком позивача щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки зазначений розрахунок було проведено, виходячи з сум заробітної плати без утримання з цієї суми передбачених законом податків і зборів. Таким чином, компенсація втрати частини доходу складає: 1) за березень 2017 року = 3897,33 грн. (сума з/п до виплати, згідно розрахункового листка за березень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період квітень 2017 року 08 серпня 2017 року (до дня виплати частини заборгованої заробітної плати) (100,9 х 101,3 х 101,6 х 100,2) = 158,01 грн.; за березень 2017 року = 1881,65 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за березень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів, з врахуванням вже виплаченої суми заборгованості) * індекс інфляції за період з 09 серпня 2017 року-серпень 2020 року (99,9 х 102,0 х 101,2 х 100,9 х 101,0 х 101,5 х 100,9 х 101,1 х 100,8 х 100,0 х 100,0 х 99,3 х 100,0 х 101,9 х 101,7 х 101,4 100,8 х 101,0 х 100,5 х 100,9 х 101,0 х 100,7 х 99,5 х 99,4 х 99,7 х 100,7 х 100,7 х 100,1 х 99,8 х 100,2 х 99,7 х 100,8 х 100,8 х 100,3 х 100,2 х 99,4 х 99,8) = 404,00 грн. 2) за квітень 2017 року = 8681,79 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за квітень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період травень 2017 року-серпень 2020 року (101,3\~х 101,6\~х 100,2\~х 99,9\~х 102,0\~х 101,2\~х 100,9\~х 101,0\~х 101,5\~х 100,9\~х 101,1\~х 100,8\~х 100,0\~х 100,0\~х 99,3\~х 100,0\~х 101,9\~х 101,7\~х 101,4\~100,8\~х 101,0\~х 100,5\~х 100,9\~х 101,0\~х 100,7\~х 99,5\~х 99,4\~х 99,7\~х 100,7\~х 100,7\~х 100,1\~х 99,8\~х 100,2\~х 99,7\~х 100,8\~х 100,8\~х 100,3\~х 100,2\~х 99,4\~х 99,8) = 2194,23 грн.; 3) за травень 2017 року = 1177,70 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за квітень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період червень 2017 року-серпень 2020 року (101,6\~х 100,2\~х 99,9\~х 102,0\~х 101,2\~х 100,9\~х 101,0\~х 101,5\~х 100,9\~х 101,1\~х 100,8\~х 100,0\~х 100,0\~х 99,3\~х 100,0\~х 101,9\~х 101,7\~х 101,4\~100,8\~х 101,0\~х 100,5\~х 100,9\~х 101,0\~х 100,7\~х 99,5\~х 99,4\~х 99,7\~х 100,7\~х 100,7\~х 100,1\~х 99,8\~х 100,2\~х 99,7\~х 100,8\~х 100,8\~х 100,3\~х 100,2\~х 99,4\~х 99,8) = 278,58 грн.; 4) за червень 2017 року = 654,28 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за квітень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період липень 2017 року-серпень 2020 року (100,2\~х 99,9\~х 102,0\~х 101,2\~х 100,9\~х 101,0\~х 101,5\~х 100,9\~х 101,1\~х 100,8\~х 100,0\~х 100,0\~х 99,3\~х 100,0\~х 101,9\~х 101,7\~х 101,4\~100,8\~х 101,0\~х 100,5\~х 100,9\~х 101,0\~х 100,7\~х 99,5\~х 99,4\~х 99,7\~х 100,7\~х 100,7\~х 100,1\~х 99,8\~х 100,2\~х 99,7\~х 100,8\~х 100,8\~х 100,3\~х 100,2\~х 99,4\~х 99,8) = 142,06 грн.; 5) за липень 2017 року = 2505,35 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за липень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період серпень 2017 року-серпень 2020 року (99,9\~х 102,0\~х 101,2\~х 100,9\~х 101,0\~х 101,5\~х 100,9\~х 101,1\~х 100,8\~х 100,0\~х 100,0\~х 99,3\~х 100,0\~х 101,9\~х 101,7\~х 101,4\~100,8\~х 101,0\~х 100,5\~х 100,9\~х 101,0\~х 100,7\~х 99,5\~х 99,4\~х 99,7\~х 100,7\~х 100,7\~х 100,1\~х 99,8\~х 100,2\~х 99,7\~х 100,8\~х 100,8\~х 100,3\~х 100,2\~х 99,4\~х 99,8) = 538,02 грн. Загальна сума компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період березень липень 2017 року становить 3714,90 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Судом звертається увага на той факт, що розрахунок розміру індексації невиплаченої суми заробітної плати позивачем під час звернення до суду проводився станом на серпень 2020 року, й тому, суд із дотриманням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України проводить розрахунок належним до виплати позивачу сум індексації своєчасно невиплаченої заробітної плати станом на серпень 2020 року. Відповідно до\~ ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Слід звернути увагу на той факт, що згідно наказу начальника Структурного підрозділу " Донецька дирекція залізничних перевезень" від 17.03.2017 року № 236-ДНД на підприємстві з 20.03.2017 року встановлено простій для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції, із призначенням відповідальних осіб за облік працівників,які знаходяться на простої. Таким чином, будучи найманим працівником на підприємстві відповідача, позивач правомірно очікував, що отримає заробітну плату за свою працю, і його правомірні очікування не повинні залежати від того, що позивач не вів облік його робочого часу після прийняття рішення про встановлення простою на підприємстві або не здійснив інших заходів в ситуації, що склалася. Відповідно до п. 2 частини 1 ст.\~430\~ЦПК\~України у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати суд допускає негайне виконання рішень, але не більше ніж за один місяць, у зв`язку з чим суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за один місяць за березень 2017 року в розмірі 2366,29 грн. (4901,17 грн. 2534,88 грн. = 2366,29 грн., тобто з врахуванням вже виплаченої суми) (сума без утримання відповідних податків та зборів). Враховуючи, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5\~Закону\~України\~«Про\~судовий\~збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача за ч. 6 ст.141\~ЦПК\~України підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що на день звернення до суду сума судового збору для фізичних осіб за звернення до суду з позовною заявою майнового характеру становила 840,80 грн., а позивач звільнений від сплати\~судового збору\~на підставі\~п. 1\~ч. 1\~ст. 5\~Закону України «Про судовий збір», тому з \~відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно\~до задоволеної\~частини позовних\~вимог у\~сумі\~\~710,21\~грн.

Outcome: partial