Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У липні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 26 лютого 1962 року вона уклала шлюб із [PERSON]. [INFO] року помер її чоловік, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. 07 травня 2015 року вона звернулася до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло видане 18 травня 1993 року не оформлений у відповідності до чинного законодавства. Просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в останнє судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання представника відповідача та третьої особи, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 26 лютого 1962 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] в Палаці шлюбу м.Жданова Донецької області, актовий запис №705, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1993 року, виданого ЖКУ концерну «Азовмаш» позивачці [PERSON] та її чоловіку [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Вказана квартира приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Згідно свідоцтва про смерть, виданого 10.11.2014 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер - [INFO] року. Так, відповідно до письмових матеріалів справи вбачається, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, увійшла 1/2 частина квартиру [ADDRESS], інша частина квартири згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 18 травня 1993 року належить [PERSON] Відповідно до постанови Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори від 24.06.2015 року № 1093/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] року - [PERSON] на майно, яке складається з частки квартири [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає можливим частково задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року.

Outcome: partial