Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, просила позбавити його батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , призначити її піклувальником дитини та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що вона є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] , яка є донькою [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , 23.08.2003 року уклала шлюб з [PERSON] , в цьому шлюбі [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 13 лютого 2006 р. шлюб було розірвано. 06 травня 2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Від цього шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2011 р. шлюб було розірвано. 01.06.2012 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . [INFO] донька позивача [PERSON] померла. Майже с моменту свого народження та по теперішній час [PERSON] , [INFO] проживає у помешканні позивача, знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини, [PERSON] , [INFO] свідомо не бере участь у вихованні моєї онуки, виявляти турботу щодо неї, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною йому ніхто не чинить. Позивач сплачувала навчання її онуки в Школі англійської мови FLASH, у ТОВ "МАЛА КОМП`ЮТЕРНА АКАДЕМІЯ ШАГ ДНІПРО". Також онука є курсанткою Комунального закладу «Дніпровський базовий фаховий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради», вона готується до вступу до Комунального закладу «Дніпровський базовий фаховий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради». Позивач має постійну роботу, стабільний дохід, має у своїй власності будинок за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS] . Тобто, вона має змогу забезпечувати та піклуватися про фізичний і духовний розвиток онуки, її навчання, підготовку до самостійного життя. У зв`язку з викладеним позивач просила суд задовольнити її позов. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні просила винести рішення, яке б відповідало інтересам дитини. Суд, вислухавши пояснення всіх учасників процесу, думку неповнолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №294 від 18.02.2014 року. Позивач по справі є бабусею дитини. Спеціалістами управління-служби у справах дітей був здійснений вихід на адресу проживання позивача: [ADDRESS] , де разом з нею проживає онука, та складений акт умов проживання від 14.07.2021 року за № 03/3024, в якому зазначено, що умови проживання задовільні. Для дитини виділена окрема кімната з ліжком для сну, столом для навчання, шафою з одягом (одяг відповідно до віку дитини), книжками та технікою. Відповідно до інформаційної довідки Комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №142 імені П`єра де Кубертена» Дніпровської міської ради [PERSON] , [INFO] , навчається у закладі освіти з першого класу. За весь період навчання вихованням неповнолітньої дитини займається бабуся [PERSON] , приводить та забирає онуку зі школи, сплачує за харчування, завжди відвідує усі заходи закладу освіти, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами онуки, що позитивно впливає на розвиток дитини. Відповідно до довідки Департаменту гуманітарної політики управління культури міського комунального закладу культури «Дніпровська дитяча художня школа №2» Дніпровської міської ради [PERSON] з вересня 2016 по травень 2020 рік була ученицею даного закладу. В цей час вихованням дитини займалась її бабуся [PERSON] , відвідувала заходи та сплачувала за навчання. Зі слів педагогів, дитина проживає з бабусею. Батька в школі ніхто не бачив. Неповнолітня [PERSON] суду підтвердила, що батько з нею не спілкується у будь-який спосіб, матеріально не утримує, вважає, що його доцільно позбавити батьківських прав, оскільки він повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків. Згідно повідомлення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області отримувачем долі пенсії в разі втрати годувальника на [PERSON] за померлу матір, [PERSON] , є відповідач по справі, кошти перераховуються на його особистий рахунок в банку. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки оцінюючи докази у зазначеній справі суд дійшов висновку про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, батько взагалі не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує дитину та не спілкується з нею, ухиляється від утримання дитини, витрачає державну допомогу на дитину на власні потреби. Таким чином, з урахуванням неявки відповідача до судового засідання, суд прийшов до висновку, що ставлення відповідача до дитини є байдужим, дитиною опікується бабуся, перешкод з боку якої у спілкуванні відповідача з дитиною судом не встановлено. Вказані обставини дають підстави суду для позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини, вказане рішення приймається в найвищих інтересах дитини. Крім того, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в якому зазначив, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У зазначеному рішенні розглядалися аналогічні правовідносини, тому суд вважає за можливе застосувати його у вказаній справі. Що стосується вимог про стягнення аліментів суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході дослідження матеріалів справи, не досягли. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З урахуванням віку та потреб неповнолітньої дитини, відомостей про те, що у відповідача на утриманні є ще одна неповнолітня дитина, що визнано позивачем, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Щодо заявлених вимог позивача про призначення її піклувальником суд виходить з наступного. Статтею 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Проте позивачем не надано суду такого подання органу опіки та піклування. При цьому позивач не позбавлена права звернення до органу опіки та піклування про призначення її піклувальником згідно вимог ст. 63 ЦК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути судові витрати у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача та на користь держави.

Outcome: partial