Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за борговою розпискою в сумі 12000, 00грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00грн., мотивуючи тим, що 23.09.2016р. між ним та відповідачем було укладеного усний договір позики, за умовами якого він передав відповідачу у позику 12000,00грн., строком на 1 місяць, позичені кошти позичальник за умовами договору (розпискою) зобов?язувався повернути до 23.10.2016р., однак зобов`язання не виконав, борг не повернув. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач повторно не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України. Укладення договору позики між сторонами підтверджено розпискою позичальника від 23.09.2016р. Згідно даної розписки відповідач підтвердив факт укладення договору позики і факт отримання ним в позику 12000,00грн. від позивача, гроші зобов?язувався повернути до 23.10.2016р.. В розписці вказано, що кошти 12000,00грн. він отримав при свідку [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст. 626 ЦКУ - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 638 ЦКУ - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 1046 ЦКУ визначено , - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦКУ - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 ст.1047 ЦКУ - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження наявності між сторонами даного боргового зобов`язання, позивач в судовому засіданні надав суду оригінал розписки відповідача, яка повністю відповідає змісту долученої до матеріалів справи копії даної розписки та сумі позики, яку позивач просить стягнути з відповідача. Розписка написано власноручно позичальником - відповідачем, підпис позичальника в розписці збігається з підписом на копії паспорта [PERSON] , тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. Сторони дотримались письмової форми договору. Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання ним умов договору . Надана позивачем розписка відповідає вимогам закону до письмової форми договору позики між фізичними особами. В ній є інформація щодо всіх істотних умов договору позики, і дана розписка є належним доказом укладення між сторонами вказаного договору позики на вказаних у розписці умовах. Також розписка є належним доказом на підтвердження отримання позичальником позичених коштів. Таким чином для позичальника з даного договору і після отримання ним позичених коштів виникли певні грошові зобов`язання , зокрема по поверненню коштів у визначений строк. Відповідно до ст.1049 ЦКУ - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ). Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідач не оспорював факту наявності написаної ним власноручно розписки від 23.09.2016р., жодних доказів погашення заборгованості за договором позики в повному обсязі або частково, суду не надавав, відзиву на позов не подав. Таким чином, встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав, і не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у сумі і у строк, визначений договором (вказаний ним у розписці). Тому сума позики (згідно з розпискою непогашена сума позики в розмірі 12000,00 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі. Також стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.141 ЦПК України підлягають понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позову - 768,40 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 12000грн. У розрахунку суми гонорару визначено перелік послуг наданих адвокатом та їх вартість, а саме: зустріч з клієнтом та надання консультації - 1000,00грн., складання позовної заяви - 2000,00грн., участь у судових засіданнях - 9000,00грн.( по 3000грн. за три судових засідання), всього надано послуг на 12000,00грн. Вказані кошти позивач сплатив, що підтверджується квитанцією № 2 від 17.10.2019р. В матеріалах справи міститься договір № 17-10/2019 від 17.10.2019р. про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Масловою В.С. та позиваче [PERSON] , в якому адвокат прийняв на себе зобов?язання надати правову допомогу у підготовці до судового розгляду та у супроводі даної цивільної справи. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч.3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За умовами п.п. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ст.141 ЦПК, ч.3. при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Ч.4. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. У ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Суд вважає можливим стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, що складається з таких послуг адвоката : консультація - 1000,00грн., складання позовної заяви - 2000,00грн., і частково за участь у судових засіданнях. Враховуючи, що представник позивача приймала участь у двох судових засіданнях тривалістю не більше 5 хвилин (в яких відкладався розгляд справи), то суд вважає об?єктивним, справедливим, пропорційним і співмірним відшкодування витрат за участь у судових засіданнях частково - половину від визначеної вартості участі у двох засіданнях, тобто 3000ргн., всього відшкодуванню витрат на правничу допомогу підлягає стягненню сума: 1000+2000+3000=6000грн. З урахуванням даних обставин, а також ціни позову, суд не вбачає підстав для стягнення більшої суми витрат. Таким чином стягненню з відповідача також підлягають судові витрати в загальному розмірі 6768,40грн., що складаються з витрат на правничу допомогу та судового збору.

Outcome: partial