Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якій просить солідарно стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 121142,68 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №361218 від 23.12.2015р., 12.12.2015р. о 12 год. 00 хв. [PERSON] керував транспортним засобом ВАЗ 2109 д.н.з. [NUMBER] та при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з автомобілем [PERSON] , Тойота д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно протоколу, [PERSON] є винним в нанесенні матеріальної шкоди позивачу, а сам протокол відповідачем не оскаржено. Сам факт зазначеного ДТП встановлено у постанові Дзержинського районного суду м. Харкова по справі 638/1331/16-п від 06.07.2017 року. У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12683 від 18.07.2016 року позивач внаслідок дій відповідача зазнав матеріальної шкоди на суму 119485,68 грн. Сумарна шкода завдана відвідачем складає 121 142,68 грн. Як зазначає позивач, через те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] тривав півтора року, що призвело до уникнення [PERSON] адміністративної відповідальності, однак жодним чином не зняло з нього обов`язку щодо відшкодування завданої шкоди. Оскільки відповідач не мав на момент ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач має право солідарно стягувати суму матеріальної шкоди з МТСБУ. Враховуючи вищезазначене, представник позивача вважає, що обидва відповідачі мають відшкодовувати матеріальну шкоду позивачеві солідарно, у зв`язку із чим звернувся із вказаною позовною заявою до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.2018 року позовну заяву було залишено буз руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 18.02.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 20.03.2019 року до суду надійшов відзив представника МТСБУ на позовну заяву [PERSON] , в якій зазначив наступне. Так представник відповідача заперечував щодо наявності у позивача право на солідарне стягнення з [PERSON] та МТСБУ матеріальної шкоди, оскільки ані договором ані Законом такого права позивачу у відносинах, що склались, не передбачено. Крім того, представник відповідача вказує на той факт, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.07.2017 року не встановлено в діях [PERSON] наявності вини, а тому у задоволенні позовних вимог адресованих до цього відповідача також слід відмовити. Також беручи до уваги приписи положень п. 37.1.4 п. 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. З матеріалів позовної заяви вбачається, що ДТП сталась 12.12.2015 року, однак позивач станом на 13.03.2019 року так і не зверталась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Окрім зазначеного, представник відповідача просить застосувати наслідки спливу загального строку позовної давності у три роки до вимог [PERSON] 04.04.2019 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив представника МТСБУ, в якому він зазначив, що заперечення щодо відсутності у позивача права солідарної вимоги до відповідачів, оскільки позивач може вільно, на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Така правова позиція закріплена у багатьох постановах Верховного Суду. Відносно вини [PERSON] у вчиненні ДТП, представник позивача зазначає, що по-перше, постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.07.2017 року не спростовує такий доказ як протокол про адміністративне правопорушення, який фіксує факт вчинення ДТП з вини [PERSON] По-друге, позовні вимоги, викладені позивачем, врегульовані нормами ЦК України та ЦПК України та стосуються цивільної відповідальності, коли постанова від 06.07.2017 року стосувалась саме притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а тому врегульована іншими нормами чинного законодавства України. 03.04.2019 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про виклик свідка [PERSON] у судове засідання. 10.09.2019 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких він просив суд не брати до уваги надані [PERSON] докази, оскільки вони подані з порушенням строків, визначених ст. 278 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 23.05.2019р., 26.07.2019р., з`явився, в подальшому, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, причини неявки не повідомляв. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві. Свідок [PERSON] у судове засідання не з`явився, судом здійснювались заходи щодо виклику свідка, однак поштова кореспонденція повернулась на адресу суду. Суд, дослідивши доводи учасників справи, заслухавши вступне слово представника позивача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 638/1331/16-п, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12.12.2015 року о 12 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2109 д.н. [NUMBER] в м. Харкові на вул. Ахсарова, 16 відповідно до дорожньої обстановки при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з автомобілем Тойота д.н. [NUMBER] , автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Ці обставини підтверджуються постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 липня 2017 року у справі №638/1331/16-п, відповідно до якої провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення. Питання про вину правопорушника у скоєнні ДТП не вирішувалося. Зазначена постанова набула чинності 17.07.2017 року. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що в результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] Згідно копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12683 від 18.07.2016 року, складеного провідним судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Кирьяковим С.А., розмір матеріальної шкоди спричиненого власнику автомобіля «Toyota Highlander» д.н. [NUMBER] в результаті ДТП становить 119485,68 грн. Цивільно-правова [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована не була. Суд зазначає, що деліктні цивільні правовідносини, у яких реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав потерпілого, які виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України і Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (далі Закон України "Про ОСЦПВВНТЗ"). Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності. В разі, якщо особа не застрахувала цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб або звільнена від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Правовий статус МТСБУ визначено в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»). Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 41 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій. Згідно з пунктом 41.1. статті 41 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», в редакції яка діяла на час спірних правовідносин, учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК). Згідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Відповідно до п.10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Суд погоджується з доводами позивача про те, що в діях водія [PERSON] , наявні порушення п.п. 10.1, 10.4 ПДД, що також зазначено у постанові Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.07.2017 року. Враховуючи викладене суд доходить висновку, що особою, яка винна в заподіянні матеріальної шкоди позивачу є [PERSON] Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Встановлено, що позивач з заявою про страхове відшкодування до МТСБ не звертався. Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП, яке сталося 12 грудня 2015 року лише 10.12.2018 року. В якості співвідповідача у справі зазначено МТСБУ. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що неподання заяви про страхове відшкодування до МТСБУ протягом року та незаявлення позовних вимог до відповідача МТСБУ протягом зазначеного строку з моменту ДТП свідчить про відсутність підстав для задоволення позову у частині вимог про стягнення матеріальної шкоди з МТСБУ. Твердження представника позивача про поважність пропуску річного строку звернення до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування у зв`язку з тим, що такий строк стосується права отримання страхового відшкодування за договором страхування цивільної відповідальності, однак у [PERSON] такого договору не було, а потерпілий звертається до МТСБУ із позовом тільки після розгляду адміністративної справи по ДТП суд не приймає до уваги, оскільки зазначена обставина сама по собі суперечить положенням п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», оскільки законодавець чітко зазначив момент з якого починається перебіг встановленого строку для звернення із такою заявою. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України. Натомість докази, що містяться у матеріалах справи свідчать про наявність вини [PERSON] у спричиненні матеріальної шкоди [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial