Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Представник Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся 17.04.2018 року до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.11.2014 року у розмірі 44582,39 грн. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 19.11.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 13445,02 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте зобов`язання за кредитним розрахунком не виконав, у зв`язку з чим у відповідача станом на 03.04.2018 року мається заборгованість у сумі 44582,39 грн., з яких: -13445,02 грн. - заборгованість за кредитом; -8282,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -20735,15 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -2120,10 грн. - штраф відповідно до п.2.2. Генеральної Угоди. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати в його відсутність, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про те адвокат Шаркевич Я.В., який діє в його інтересах надав заяву про розгляд справи у його відсутність через введений карантин. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи та додані до справи докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог представника позивача. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2018 року було задоволено позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" юридична адреса: вул.Набережна Перемоги 50, м.Дніпропетровськ, код ЄДРПОУ 14360570, р/р [NUMBER] (для погашення забогованості), МФО: 305299 заборгованість згідно кредитного договору №б/н від 19.11.2014 року у розмірі 44582,39 грн. (сорок чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дві) 39 коп. (тридцять дев`ять), яка складається з: - 13445,02 грн. - заборгованість за кредитом; - 8282,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 20735,15 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 2120,10 грн. - штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2020 року було скасовано зазначене вище заочне рішення та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно повідомлення Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в процесі виконавчих дій з боржника [PERSON] частково було стягнуто борг у сумі 4801,47 грн. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 19.11.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 13445,02 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 19.11.2014 року між сторонами була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з якою банк надав відповідачу строковий кредит у розмірі 13445,02 грн. на термін 24 місяці з 19.11.2014 року по 30.11.2016 року, в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту та виплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту згідно зазначених в заяві умовах, правилах та строках. Відповідачем невиконувались умови кредитного договору та подальшої Генеральної угоди, у зв`язку із чим станом на 03.04.2018 року у відповідача мається заборгованість у сумі 44582,39 грн., з яких: -13445,02 грн. - заборгованість за кредитом; -8282,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -20735,15 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -2120,10 грн. - штраф відповідно до п.2.2. Генеральної Угоди. Відповідно до ст.ст.12,81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобов`язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов`язання, що випливають з умов кредитного договору та Генеральної угоди. Відповідно до ст.ст.549, 612, 625, 1054 ЦК України відповідач на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлено договором, та суму штрафів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2 ст.43 ЦПК України покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем. Суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом в розмірі 13445,02 грн, а також відсотки за кредитом в сумі 8282,12 грн., а також штраф у сумі 2120,10 грн. відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості за пенею, підстави для її задоволення відсутні з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою. Положення ст.549 ЦК України вказують, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України). Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору (станом на 03.04.2018 року), оскільки він узгоджується з наявним кредитним договором (тобто умовами і правилами надання банківських послуг), матеріалами справи в їх сукупності і їм не суперечить. В той же час суд враховує, що відповідачем [PERSON] було сплачено на користь позивача суму боргу в розмірі 4801,47 грн. під час проведення виконавчого провадження. Отже, загальна сума до стягнення складає: 19045,77 грн., яка складається з: - 13445,02 грн. - заборгованість за кредитом; -8282,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - -2120,10 грн. - штраф відповідно до п.2.2. Генеральної Угоди, та з урахуванням того, що відповідачем вже було сплачено суму боргу 4801,47 грн. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує умов кредитного договору №б/н від 19.11.2014 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (Умов і правил надання банківських послуг) і добровільно не погашає суму заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом. Отже, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З урахуванням викладеного та того, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 1762,00 грн. належить стягнути з відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial