Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі ордеру №02205 від 30.04.1988 року на сім"ю, яка складалась на той час із чотирьох осіб, була надана квартира [ADDRESS]. Вказана квартира не приватизована. На теперішній час у квартирі зареєстровані три особи: позивач [PERSON], колишня дружина, відповідач: [PERSON] та повнолітня дочка, відповідач - [PERSON], 1984 року народження. З [PERSON] шлюб розірвано 02.07.1998 року. Відповідач [PERSON] із 2008 року у квартирі не проживає без поважних причин, відповідач - [PERSON] в квартирі не проживає без поважних причин з січня 2017 року. Відповідачі не сплачують квартирну плату та комунальні послуги, не цікавляться квартирою, тому відповідно втратили право користування жилим приміщенням. Та обставина, що відповідачі не проживають в квартирі без поважних причин більше шести місяців підтверджується актами обстеження квартири. Ухвалою від 14.12.2017 року у вказаній справі відкрито провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що наведені в ньому. Додатково зазначив, що його колишня дружина [PERSON] дійсно не проживає в зазначеній вище квартирі, але дочка [PERSON] періодично відвідує спірну квартиру, взагалі дану квартиру він словесно подарував відповідачці, але вона не оплачує комунальні послуги. Наголошував на тому, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі примушує його одноособово нести тягар по утриманню цього житла, оскільки відповідачі не цікавляться квартирою та відмовляються здійснювати оплату вартості комунальних послуг. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходило. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст.223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував в судовому засіданні позивач. Від представника третьої особи: Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації до суду надійшов лист, відповідно до якого остання просить розглядати справу у її відсутність та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України. Вислухавши доводи позивача, ретельно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідност. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення. У відповідності до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановленіст.71 ЖК України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON], 1959 року народження та відповідачі [PERSON], 1962 року народження, [PERSON], 1984 року народження зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] були вселені у вищевказану квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення №02205 від 30.04.1988 року. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 09.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Відповідно до актів від 12.07.2017 року, 13.09.2017 року та 24.11.2017 року складених мешканцями будинку [ADDRESS] та затверджених начальником ЖЕД -313, майстром т./д. відповідачі [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] дійсно не проживають. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, на які покликається позивач в обґрунтування своїх вимог щодо визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки відповідно до наданих пояснень останнім в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] періодично відвідує спірну квартиру, однак рішення про визнання її такою, що втратила право користування спірним житлом потрібно відповідачу у зв'язку з тим, що остання відмовляється нести утримання по квартирній платі та жодним чином не цікавиться квартирою. З врахуванням вищезазначеного, дані обставини не дають суду підстави вважати, що відповідач [PERSON] проживає у спірній квартирі, оскільки сам позивач підтвердив, що вона періодично відвідує її, але не сплачує комунальні послуги та не проводить ремонтні роботи, а відтак позовна вимога щодо визнання її такою, що втратила право користування квартирою №73 будинку [ADDRESS] не підлягає до задоволення. Відмова [PERSON] від утримання спірної квартир не є підставою для позбавлення її права на користування квартирою № 73 будинку [ADDRESS]. Крім того, варто зазначити, що акти обстеження квартири [ADDRESS] від 12.07.2017 року, 13.09.2017 року та 24.11.2017 року складені мешканцями будинку [ADDRESS] та затверджені начальником ЖЕД -313, майстром т./д. та подані позивачем на обґрунтування позову, жодним чином не доводять факту відсутності відповідача [PERSON] у спірній квартирі понад шість місяців, оскільки дані акти встановлюють часові межі в періоді меншому, ніж 6 місяців, а саме: з 12.07.2017 року по 13.09.2017 року та по 24.11.2017 року, що не дає суду підстав вважати, що відповідач [PERSON] відсутня в спірній квартирі понад 6 місяців. Щодо позовної вимоги позивача [PERSON], про визнання відповідача [PERSON], такою що втратила право користування квартирою №73 будинку [ADDRESS], суд приходить до наступного висновку. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування ним, поважних причин не проживання чи перешкод їй у користуванні таким, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON], такою, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial