Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка 20.12.2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просила встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON], померлим [INFO], у квартирі [ADDRESS] без реєстрації шлюбу в період з січня 07 грудня 1973 року по 06 січня 2013 року; змінити черговість спадкування, надавши їй право на спадкування як спадкоємця першої черги; встановити належність правовстановлюючого документа померлому [PERSON] В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу вони мають двох дітей. Їхній шлюб був розірвано 07.12.1973 року. Про розірвання шлюбу між ними не було відомо їхнім дітям, вони фактично не припиняли подружніх стосунків, весь час проживали однією сім'єю як чоловік та жінка, вели спільне господарство. В 1975 році їм на чотирьох було видано трикімнатна квартира [ADDRESS]. Її чоловік помер [INFO]. Увесь час після розірвання шлюбу і до смерті [PERSON] вони проживали в одній квартирі, через стан здоров'я та похилий вік [PERSON] вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала йому допомогу по догляду і утриманню. Вважала, що вона має право на спадкування як спадкоємець першої черги. В судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти позову, вважав його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заперечення проти позову, посилаючись на те, що позивачка та померлий [PERSON] не були пов'язані спільним побутом, не мали спільних інтересів, прав та обов'язків щодо один до одного, проживали в одній квартирі окремо по різним кімнатам, тому, що не мали можливості вирішити квартирне питання, жодних підстав для поновлення або укладення нового шлюбу вони не мали. Вважали, що вимоги в частині зміни черговості права на спадкування не обґрунтовані, оскільки померлий тяжко не хворів, сторонньої допомоги не потребував, був матеріально забезпеченим, бо отримував пенсію, розмір якої був більш ніж розмір пенсії позивача. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення, посилаючись на обставини, що зазначені у запереченнях, наданих відповідачками. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно 10 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області, 07 грудня 1973 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. /а.с. 4/ [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], який видано 11 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області. /а.с. 26/ З довідки №12512/2/07-05 від 01.07.2013 року виданої КП «Жилкомерсвіс» убачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 31.07.1975 року по 06.02.2013 року. Також за даною адресою з ним були зареєстровані: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. /а.с. 42/ Як убачається з довідки №1 від 31.01.2014 року виданої головою садового товариства «Аеліта», в період з 2000 року по 2013 рік [PERSON] та [PERSON] мешкали та вели спільне господарство в садовому товаристві «Аеліта». /а.с. 67/ Допитаний в судовому засіданні [PERSON] показав, він мешкав разом з [PERSON] та [PERSON] з 1984 року в якості зятя. [PERSON] та [PERSON] мешкали в різних кімнатах. На літній час вони виїжджали на дачу, яка знаходилася за 70 км від м. Харкова. Він мав довіреність на отримання їхніх пенсій, які він возив їм на дачу. Також він возив їм продукти харчування, якщо вони просили про це. Свідок [PERSON] показав, що з 1979 року він проживає в одному під'їзді з [PERSON]. [PERSON] він знає з 1980 року. В 90-х роках вони виїхали на дачу [PERSON] та постійно там проживали. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що була сусідкою по дачі [PERSON] та [PERSON] Вони фактично постійно мешкали на дачі та вели спільне господарство, вона вважала їх подружжям, оскільки всі дії, які вони здійснювали притаманні сім'ї. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'єю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Ознакою сім'ї є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків. Члени сім'ї наділені цілою системою прав та обов'язків, які зумовлені їхнім спільним проживанням. Частинами 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Наведене дає можливість зробити висновок про те, що позивачка дійсно, тривалий час, з 1973 року проживала з померлим [PERSON] однією сім'єю, вони вели спільне господарство і їх спільне проживання мало всі ознаки сім'ї, визначені діючим законодавством. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В обґрунтування позовних вимог про зміну черговості у спадкуванні позивачкою надано епікриз [PERSON], в якому зазначено, що хворий надійшов в хірургічне відділення Валківської ЦРЛ 07.07.2012 р., в ургентному порядку через 4ч. від початку захворювання з діагнозом: защемлення правосторонню пахово-мошоночну рецидивну грижу. Із анамеза: переніс грижесічення з права з 1996 року. Знову грижа виникла в 2009 році. Діагноз: ІБС. Атеросклеротичний та постінфарктний кардіосклероз. Крім того, нею надано довідку про те, що [PERSON] перебував на обліку в наркологічному диспансері у зв'язку з алкогольною залежністю. Позивачкою не надано доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] перебував у безпорадному стані, він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, а тому у задоволенні позову в цій частині належить відмовити. Що стосується вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документа померлому [PERSON], то суд вважає їх безпідставними, оскільки встановлення даного факту не породжує жодних юридичних наслідків для позивачки.

Outcome: partial