Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючий його тим, що згідно рішення КИєво-Святошинського суду у 1998 році було визнано батьківство відповідача [PERSON], [INFO] у судовому порядку над дочкою [PERSON], [INFO] Дочка весь час проживала із позивачем, відповідач на її користь за рішенням суду сплачував аліменти до досягнення нею повноліття. Аліменти відповідач сплачував не регулярно, так як працює не офіційно. Крім того у відповідач вже мається заборгованість по сплаті аліментів за минулий час. На теперішній час. після досягнення дочкою [PERSON] повноліття, вона продовжує проживати із позивачем. Вона не заміжня і не працює, так як продовжує навчання після на 1 курсі [PERSON] муніципального управління державного вищого навчального закладу 4 рівня акредитації, на денній формі навчання. Навчання за державним замовленням. Позивач працює і на її утриманні є двоє неповнолітніх дітей та повноліття (третя особа), яка, у звязку з навчанням на стаціонарі не працює, і має необхідність у коштах на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники тощо. Відповідач відмовився добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки. Тому позивач просила ухвалити рішення яким стягувати з відповідача [PERSON], на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В судовому засіданні позивач та третя особа позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження [PERSON] І-БК № 482567, вбачається що 19 грудня 1997 року народилась [PERSON], батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.1998 року встановлено що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] [INFO]. Відповідно до Довідки форми 3 виданої КП «УМГ» від 15.03.2016 р. № 247, [PERSON] проживає разом матірю [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та абз.3 абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 199 СК України передбачає що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи що стан здоров'я та матеріальний стан відповідача дозволяють йому утримувати повнолітню доньку яка продовжує навчання, а також те що у відповідача є двоє неповнолітніх дітей ([PERSON] та [PERSON]Ю.), суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на період навчання, в сумі 400,00 грн., щомісячно, починаючи з 30.03.2016 року по досягнення нею 23-х річного віку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судові витрати суд стягує з відповідача в дохід держави в силу ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial