Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 30.03.2013 року близько 13 години 30 хвилин на перехресті вул. Перемоги і вул. Лермонтова в місті Запоріжжі сталась ДТП з вини водія автомобіля «Фіат» д/н [NUMBER] - [PERSON], який проїхав на жовтий заборонений сигнал світлофору та допустив зіткнення з автомобілем КІА д/н [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Вина [PERSON] встановлена постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 травня 2013 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2013 року. Для встановлення механізму ДТП у позивача виникла необхідність залучення експерта для проведення авто технічної експертизи, на що було витрачено 600,00 грн. Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 05.04.2013 року та розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу КІА д/н [NUMBER] вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів без ПДВ складає 8959 грн. 79 коп., вартість складових, що підлягають заміні без ПДВ складає 14942 грн. 48 коп., разом 23902 грн. 27 коп., та розмір збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 16057 грн. 47 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із розміром нульової франшизи. Страховою компанією АТ «СК «АХА Страхування» відшкодовано позивачу матеріальну шкоду у розмірі 15903 грн. 00 коп. Крім того, внаслідок ДТП позивачу за первісним позовом спричинено моральну шкоду, оскільки було порушено звичний спосіб його життя, він був змушений користуватися громадським транспортом, що є дуже не зручним з огляду на фізичний стан позивача, який є інвалідом 2 групи по загальному захворюванню. Розмір моральної шкоди він оцінює у 20646,00 грн. У зв'язку із наведеним просив стягнути з відповідача за первісним позовом на свою користь: матеріальну шкоду у розмірі 10599 грн. 27 коп., яка складається з витрат по проведенню авто технічного експертного дослідження у розмірі 600,00 грн., витрат на правову допомогу при розгляді справ про адміністративні правопорушення, майнової шкоди за пошкоджений автомобіль 7999 грн. 27 коп., моральну шкоду у розмірі 20646,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн., а також судовий збір у розмірі 458 грн. 80 коп. [PERSON] також звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди, в якій вказав, що 30 березня 2013 року близько 13 години 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом КІА д/н [NUMBER], по вул. Лермонтова на перехресті з вул. Перемоги в м. Запоріжжі при включенні дозволяючого сигналу світлофору, не надав переваги у русі транспортного засобу, який закінчував рух через перехрестя та скоїв зіткнення з транспортним засобом Фіат д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим порушив п.16.5 ПДР України. При зіткненні автомобілі отримали технічні ушкодження. В листопаді 2013 року автомобіль позивача за зустрічним позовом було відремонтовано, після відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля був наданий СТО (ПП [PERSON]) рахунок №52 від 05.11.2013 року, відповідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 30068,00 грн. без врахування ПДВ. Крім того, внаслідок ДТП позивачу за зустрічним позовом спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням власності - автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих зв'язків, певним ударом по його престижу. У зв'язку з клопотами по ремонту автомобілю, [PERSON] був змушений взяти відпустку в силу неможливості працювати за відсутності транспортного засобу. Також позивач за зустрічним позовом був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазин у пошуку необхідних для ремонту запчастин, і в наслідок відсутності таких, замовляти їх за кордоном. Розмір моральної шкоди він оцінює у 15000,00 грн. У зв'язку із наведеним просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом на свою користь: матеріальну шкоду у розмірі 30068,00 грн., моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн. та судові витрати у сумі 450 грн. 68 коп. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник [PERSON] кожний окремо, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, одночасно вважаючи, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди з підстав, викладених у письмовому відгуку на зустрічну позовну заяву. [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених ними у зустрічній позовній заяві та одночасно вважають, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки вони є незаконними та безпідставними. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а первісні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.03.2013 року близько 13 години 30 хвилин на перехресті вул. Перемоги і вул. Лермонтова в місті Запоріжжі сталась ДТП з вини водія автомобіля «Фіат» д/н [NUMBER] - [PERSON], який проїхав на жовтий заборонений сигнал світлофору та допустив зіткнення з автомобілем КІА д/н [NUMBER] під керуванням позивача за первісним позовом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Відповідно до положень ч.1 ст.1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, як передбачено у частині другій зазначеної статті, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вина відповідача за первісним позовом [PERSON] в порушенні правил безпеки дорожнього руху встановлена постановою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 27 травня 2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Постанова у встановленому законом порядку була оскаржена та постановою Апеляційного суду Запорізької області від 04 липня 2013 року залишена без змін (а.с.12-13). Згідно з вимогами ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач за первісним позовом [PERSON] під час керування автомобілем порушив правила безпеки дорожнього руху і це має прямий причинний зв'язок з настанням дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу позивача за первісним позовом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Згідно з п.21.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «СК «АХА Страхування», відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що мається поліс АВ/9890277 від 29.10.2012 року (а.с.7). Строк дії полісу з 30.10.2012 року по 29.10.2013 рік, ДТП сталась 30.03.2013 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 гривень. Розмір франшизи нульовий. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК України. Відповідно до ст.ст.1, 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правоваві дповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Особи, відповідальність яких застрахована,- страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи, а саме протокол огляду транспортного засобу позивача за первісним позовом та розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу або іншому майну (а.с.15,16) АТ «СК «АХА Страхування» своєчасно була повідомлена у встановленому законом порядку про страховий випадок - ДТП за участю сторін, а позивач на початку квітня 2013 року звернувся до Запорізького представництва Страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, внаслідок чого, страхова компанія надала розрахунок розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу КІА д/н [NUMBER] в якому зазначена вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів без ПДВ складає 8959грн. 79коп., вартість складових, що підлягають заміні без ПДВ складає 14942грн. 48коп., разом 23902грн. 27коп., та розмір збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 16057грн. 47коп. Доказів, які б спростовували твердження позивача за первісним позовом про повідомлення страховика про страховий випадок, суду не надано. Загальна величина матеріальної шкоди, спричинена позивачу, становить 23902 грн. 27коп., яка неоспорювалась сторонами та була визначена розрахунком №1.102.13.01858 (а.с.16). Величина матеріальної шкоди не перевищує страхової суми, визначеної договором. Позивачу за первісним позовом відшкодована АТ «СК «АХА Страхування» у сумі 15903,00грн. Згідно з п.19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 ЗУ «про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Відповідно до ст.28 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до майнової шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яка підлягає відшкодуванню потерпілому, належить шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу. Як зазначено у п.16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, оскільки відповідно до статті 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Загальна сума завданої шкоди становить 23902грн. 27коп., страхувальником відшкодований розмір збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у сумі 15903,00грн. Дослідивши вищезазначені докази, суд вважає, що стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача [PERSON] підлягає матеріальна шкода у розмірі 7999грн. 27коп., що підтверджується вищезазначеним розрахунком щодо визначення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля. Копія квитанції №17 від 07.05.2013 року свідчить про понесені витрати за проведення автотехнічного дослідження механізму ДТП, яка сталась 30.03.2013 року у розмірі 600грн. (а.с.14). Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача за первісним позовом підлягають документально підтверджені понесені позивачем витрати за оплату проведення автотехнічного дослідження механізму ДТП, яка сталась 30.03.2013 року у розмірі 600грн. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За змістом п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. При стягненні і визначенні суми моральної шкоди з відповідача згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 зі змінами " Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", суд повинен визначати її залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд визнає, що діями відповідача за первісним позовом [PERSON] позивачу дійсно була спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що у зв'язку із завданням шкоди майну позивача за первісним позовом джерелом підвищеної небезпеки позивач, звичайно, мав душевні страждання, був змушений звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду, що тягло за собою, принаймні, моральні затрати. Проте, розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем, не є адекватним завданій моральній шкоді і не може бути засобом отримання доходу. У справі відсутні достатні докази, які підтверджують визначену втрату позивачем нормальних життєвих стосунків, наявність у нього додаткових зусиль їх обсяг, тривалість, які б спрямовувались для організації свого життя, доводили негативний зовнішній прояв наслідків ушкодження автомобіля. Позивач не підтвердив шкоду заподіяну його здоров'ю та не надав доказів перебування на лікуванні, зокрема висновок медичного закладу, та доказів щодо відмови відповідачем у виплаті відшкодування. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація в розмірі 1000грн. відповідатиме засадам розумності і справедливості. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна особа має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень. Факт моральних втрат позивачем за первісним позовом, щодо яких була б доцільною грошова компенсація в розмірі 20646,00грн. є недоведеною. Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з проведенням автотехнічного дослідження у сумі 600 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Таким чином, судові витрати, які суд повинен розподілити відповідачу при задоволенні позовних вимог за первісним позовом у вищезазначених сумах, складають 600грн. вартість автотехнічного дослідження та 487 грн. 20коп. - судовий збір. За змістом ст.ст.79,84 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. Що стосується витрат на надання позивачу за первісним позовом правової допомоги у суді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сумі 2000 грн., на підтвердження останніх позивачем надано квитанцію від 20.08.2013 року на суму 2000,00 грн. в якій зазначена підстава - акт приймання передачі послуг за договором про надання юридичної допомоги від 25.04.2013 року, та акт приймання передачі виконаних робіт (послуг) від 19.08.2013 року(а.с.17). До складу оплатних послуг включені: - консультації, вивчення матеріалів справи, досудова підготовка, зустріч з експертом, участь в судових засіданнях в суді першої інстанції, письмові відгуки на апеляції, участь в судових засіданнях апеляційного суду, а також гонорар за ведення цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] у розмірі 2500,00 грн. про що зазначено у квитанції від 17.09.2013 року (а.с.18) Із матеріалів справи вбачається, що 25.04.2013 року позивач за первісним позовом уклав з адвокатом [PERSON] договір про надання юридичної допомоги (а.с.46). Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як видно із Закону, складовим елементом у визначені розміру компенсації витрат на правову допомогу є - часовий обсяг роботи особи яка надавала правову допомогу і саме при вчиненні процесуальних дій у суді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. Із Журналів судових засідань вбачається, що [PERSON] приймав участь у судових засіданнях під час розгляду цивільної справи, часовий обсяг його роботи складає 60 хвилини, тобто розмір компенсації витрат на правову допомогу у відповідності з Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» складатиме 487 грн. 20 коп. (а.с. 47, 56, 62,71,74). В аспекті викладеного, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в частині консультації, вивчення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, досудова підготовка, зустріч з експертом, участь в судових засіданнях в суді першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, письмові відгуки на апеляції, участь в судових засіданнях апеляційного суду під час перегляд постанов по справі про адміністративне правопорушення є безпідставними, а тому позовні вимоги щодо стягнення виплат на правову допомогу в цій частині задоволенню не підлягають. Оцінивши в сукупності досліджені докази, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом не надав доказів причинно-наслідкового зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 30.03.2013 року, та діями [PERSON], з цих підстав позивачу за зустрічним позовом необхідно відмовити у заявлених ним позовних вимогах. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial