Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, просив провести поділ 1/3 частини квартири [ADDRESS], визнавши за ним та відповідачем право власності по 1/6 частині цієї квартири. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 29.09.2009 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.04.2016 року. Відповідач, перебуваючи з ним у шлюбі, у 2011 році стала однією зі співвласників квартири [ADDRESS]. Дане майно було набуте їх подружжям за час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю, а тому просить поділити спільне майно та визнати за ним право власності на його частку, а за відповідачем - право власності на її частку. Ухвалою від 18.11.2016 року відкрито провадження у справі. Відповідач звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], законними представниками якого є [PERSON] та [PERSON], третьої особи без самостійних вимог Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки і піклування, про здійснення поділу майна подружжя, припинення права власності, яким просила здійснити поділ майна колишнього подружжя, визнавши за нею, [PERSON], право власності на 2/3 ідеальних частки з 1/3 частки у квартирі [ADDRESS], що становить 2/9 від загальної площі квартири, а за [PERSON] право власності на 1/3 ідеальної частки з 1/3 частки квартири, що становить 1/9 ідеальної частки від загальної площі квартири та припинити право власності [PERSON] з виплатою вартості його частки. Ухвалою від 19.02.2018 року зустрічний позов залишено без розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутність та просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач та її представник у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2009 року, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.04.2016 року. Відповідно до ч.5 ст. 61 Сімейного Кодексу України в редакції чинній з 09.02.2011 року, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Законом України від 17.05.2012, № 4766-VI "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка" ч.5 ст. 61 виключено. Даний закон набрав чинності 13.06.2012 року. Таким чином з 09.02.2011 року до 13.06.2012 року діяла норма, згідно якої об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 29.07.2011 року, квартира [ADDRESS] була приватизована на підставі розпорядження від 29.07.2011 року. З оглянутої в судовому засіданні реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS], вбачається, що така була набута у власність внаслідок приватизації державного житлового фонду 29.07.2011 року. Власниками такої є [PERSON], [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що відповідач [PERSON], перебуваючи у шлюбі з [PERSON] набула у власність 1/3 ідеальної частки квартири [ADDRESS], внаслідок приватизації державного житлового фонду, у період дії норми ч.5 ст. 61 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином 1/3 ідеальної частки квартири [ADDRESS] набута відповідачем під час перебування у шлюбі, внаслідок приватизації державного житлового фонду, у період дії норми ч.5 ст. 61 СК України, є спільною сумісної власністю сторін. Приписами ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та проведення поділу 1/3 ідеальної частки квартири [ADDRESS], визнавши за позивачем право власності на 1/6 ідеальну частку цієї квартири, залишивши у власності відповідача іншу 1/6 ідеальну частку даної квартири. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача 497,25 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial