Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до суду, в якому просить суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], що в м. Херсоні, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.08.2007 р. у ВП № 3770845. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка, в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача, ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні, в судове засідання не з'явився, одночасно надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що позивачу по справі на праві власності належить частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28.09.2006 р. по справі № 2-6380/2006 стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], 2002 р.н., у розмірі ? частини усіх доходів, починаючи з 16.08.2006 р. і до досягнення дитиною повноліття. В ході примусового виконання зазначеного вище рішення суду на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця ДВС у Суворовському районі м. Херсона Патик Д.В., серії АА 176629 від 18.04.2007 року, накладено арешт на все майно боржника [PERSON]. Відповідно до довідки № 20 від 11.03.2015 р. виданої старшим державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні Русіною В.А. борг у грошовому виражені станом на 01.04.2015 р. по виконавчому листу № 2-6380 від 09.10.2006 р. відсутній. Частиною ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Верховний суд України в ч. 3 ст. 16 Постанови Пленуму від 26.12.2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб Державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості ст. 24 ЦПК України, позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зняття накладеного постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 18.04.2007 року, арешт 1/3 частини квартири №95, що знаходиться по [ADDRESS], що належить [PERSON], в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial