Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що вона 16.06.2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі 07.10.2015 року у них народилася донька [PERSON]. 09.11.2017 року за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області шлюб між ними розірвано. З моменту припинення шлюбних стосунків, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліментів не сплачує та не бере участі у витратах, пов'язаних з її вихованням. Донька перебуває тільки на її утриманні, а вона не спроможна в повній мірі забезпечити її усім необхідним: продуктами харчування, предметами вжитку, одягом, ліками тощо, оскільки отримує щомісячно, як одноразову грошову допомогу при народженні першої дитини, в сумі 860 грн. З цих підстав просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі по 2000 гривень щомісячно, починаючи стягнення із дня звернення до суду із даним позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити. Позивач [PERSON] суду пояснила, що проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Заставнівського районного суду між ними розірвано. В шлюбі у них народилася донька. Відповідач допомагає утримувати дитину нерегулярно. Дитина хворіє, перебуває на "Д" обліку. Відвідує садочок. Вона ніде не працює, через хворобу дитини, так як змушена за нею доглядати. Вказала, що проживає разом з батьками, у яких на утриманні є ще четверо неповнолітніх дітей, тому від них ніякої допомоги не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодившись з розміром аліментів у сумі по 2000 грн. щомісячно на утримання дитини. Вказав, що допомагає утрмувати доньку, як може. Купляє ліки. Офіційно ніде не працює. Працює по найму на будівництві. Своєї власності не має. Проживає разом з батьками. Згідний платити аліменти на дитину в сумі по 600-900 грн. щомісячно. Суд, заслухавши доводи сторін та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований частково та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що 16.06.2015 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 09.11.2017 року за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області між ними розірвано. (а.с. 7). В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], 07.10.2015 року. Наведене вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов'язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що до складу сім'ї позивача [PERSON] входить донька [PERSON], яка перебуває на її утриманні. Позивач офіційно не працевлаштований. Працює по найму, тобто маєнерегулярний дохід. Неповнолітня [PERSON] відвідує дошкілький навчальний заклад в с.Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області. Перебуває на обліку в поліклінічному відділенні Заставнівської ЦРЛ у неврологічному відділенні з діагнозом астмо-неврологічний стан, в зв'язку із чим потребує оздоровлення. Плату за відвідування садочка здійснює позивач [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Також судом встановлено, що відповідач фізично здоровий, працює по найму, у нього відсутні інші діти. Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні, тому не підлягають доказуванню. У відповідності з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При призначенні аліментів суд також враховує, матеріальне становище та стан здоров'я дитини та відповідача, те що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, яка спроможна заробляти та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., а позов задоволено частково, а саме в розмірі 65 %, то суд вважає, що з відповідача на користь держави, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, належить стягнути судовий збір в розмірі 458,12 грн. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, 180, 181, 182, 184, 191,

Outcome: partial