Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Відповідач [PERSON] , його представник - [PERSON] позовні вимоги про зміну розміру аліментів (змінені позовні вимоги) не визнали, вважають, що зазначені вимоги не можуть бути задоволені, а факти, викладені в позові, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Надавши свої письмові пояснення, відповідач вважає, що кошти на утримання дітей, які він сплачує за рішенням Ренійського райсуду від 04.05.2017р. (аліменти на кожну дитину в розмірі 1000 грн.), в повній мірі задовольняють потреби їх спільних дітей, являються достатніми для їх утримання. Щодо доходів, відповідач не заперечував того, що він має морську спеціальність і дійсно певний час працював на судах іноземних компаній, однак, запевнив, що в даний час він зареєструвався як ФОП, працює нині та й буде працювати у подальшому в Україні. Твердження щодо отримання ним щомісячного заробітку у розмірі 3200 дол. США спростовує, оскільки в даний час він має мінливий заробіток, нерегулярний дохід, сумлінно сплачує аліменти та додатково ще купляє речі, одяг, шкільні приладдя дітям. Крім того, в даний час у відповідача є інша сім`я, зареєстровані стосунки із іншою жінкою, отже витрати відповідача збільшилися та його бюджет також повинен витрачатися на утримання своєї родини. Взагалі, розмір аліментів, визначений позивачкою - по 10 тис. грн. на кожну дитину, вважає завищеним, таким, що не відповідає дійсним витратам на утримання дітей, просить у задоволенні позовних вимог відмовити, залишивши чинним розмір аліментів, визначений рішенням Ренійського райсуду від 04.05.2017р. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із первинними вимогами до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, що сплачуються на утримання двох неповнолітній дітей, а саме змінити аліментне стягнення з твердої суми на часткове стягнення. У подальшому, позивачкою була надана заява про зміну предмету спору, якою позивачка просила змінити розмір аліментів, що стягується на утримання двох неповнолітніх дітей, збільшивши їх до 10 тис. грн. на кожну дитину щомісячно. Позивачка, її представник [PERSON] зазначили, що в даний час [PERSON] не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за третьою дитиною (відповідач не є батьком дитини), із прибутку отримує тільки матеріальну допомогу по догляду за дитиною та кошти (аліменти) на двох старших дітей, якими розпоряджається на користь дітей, як їх законний представник. Зазначає, що розмір аліментів, що був встановлений рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 04.05.2017р. в даний час не забезпечує встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки є малим та недостатнім для забезпечення потреб спільних із відповідачем дітей. Вважає відповідача достатньо матеріально забезпеченим, оскільки він має житло, транспортні засоби, працює моряком на іноземних судах, отже має змогу надавати істотну матеріальну допомогу своїм дітям. Розмір аліментів на утримання дітей (доньки [PERSON] та сина [PERSON] ) вважає прийнятним для відповідача та достатнім для дітей в сумі 10 тис. грн. на кожну дитину щомісячно. На задоволенні змінених позовних вимог позивачка, її представник наполягають. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04.05.2017р.; копії свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.05.2020р. ( на ім`я [PERSON] зареєстрований житловий будинок); копія посвідчення особи моряка, оформленого на ім`я відповідача; копія послужної книжки моряка; відповідь ПАТ АБ «Укргазбанк» від 26.08.2020р.; витяг Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України про перетинання [PERSON] . ДКУ; відповідь АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27.07.2020р.; відповідь Адміністрації Ізмаїльського морського порту від 01.09.2020р.; відповідь АТ «Державний ощадний банк України» від 28.08.2020р.; відповідь АТ «ПУМБ» від 27.08.2020р. із витягами за рахунками; відповідь ТОВ «ЕМ ЕС СІ КРЮІНГ СЕРВІСЕС» від 08.09.2020р. із копією контракту 2017р.; відповідь Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 27.07.2020р. із копією особової справи моряка; копія відповіді АТ КБ «Приватбанк» із виписками за рахунками; відповідь ДСМРТУ від 29.10.2020р. із додатками; довідки РРФ Одеського обласного центру зайнятості від 20.10.2020р. та від 22.10.2020р. із довідкою про доходи; копія свідоцтва про шлюб [PERSON] із [PERSON] ; довідка про склад сім`ї [PERSON] від 20.10.2020р.; довідка Ренійської ДПІ від 22.10.2020р.; копія довідки про доходи [PERSON] (2020р.); копія трудового договору моряка від 21.08.2017р.; копія витягу із медичної карти амбулаторного хворого - [PERSON] ; копія відповіді ПН Одеського міського нотаріального округу від 24.11.2020р.; копія витягу з ЄДРПОУ на ФОП [PERSON] ; копія договору купівлі-продажу від 28.07.2011р.; копія розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.12.2020р. (переплата); копія листа Ренійського районного ВДВС ПМУМЮ (м.Одеси) від 16.02.2021р.; фотознімки дитини; копія квитанції від 17.04.2021р. про купівлю речей в магазині; скріншот дії щодо поповнення мобільного рахунку; витяг з сайту про вакансію за професією; копії довідок Ренійської ДПІ про отримання [PERSON] доходи за січень 2021р. по березень 2021р.; копія листа головного лікаря КНПРЦПМСД Ренійської міської ради про стан здоров`я та розвитку дітей; копія розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.05.2021р. (переплата); фото технічного стану автомобіля; копія результатів УЗД; копія заяви [PERSON] про проведення перевірки щодо доцільності використання аліментних коштів; копія телефонної переписки; копія висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 26.04.2021р.; копії чеків із аптеки та за купівлю одягу, продуктів, про оплату за відвідування дитячого садка; копія УЗД [PERSON] , медичних обстежень [PERSON] , [PERSON] ; медична довідка про перебування [PERSON] на обліку у лікаря -окуліста; копія медичної картки [PERSON] ; документи, надані до додаткових пояснень у справі від 06.07.2021р. [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на утримання їх сумісних дітей. Так, 16.06.2012р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалося, рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 04.05.2017р. (справа №510/1718/16-ц) шлюб між сторонами було розірвано, також було вирішено питання про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. З моменту присудження відповідача до стягнення з нього аліментів, він сумлінно виконує аліментний обов`язок, будь-яких заборгованостей щодо аліментних виплат у нього немає (навпаки, в наявності є переплата), про що свідчать довідки ДВС. Однак, позивачка, посилаючись на вимоги СК України (ст. 192), а також враховуючи те, що діти ростуть, витрати на їхнє утримання збільшуються та з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів збільшився мінімальний прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, також враховуючи стан здоров`я дітей та додаткові витрати на їхнє лікування, посилаючись також на погіршення свого матеріального стану (позивачка народила третю дитину, перебуває у зв`язку із цим у відпустці по догляду за дитиною, отримує матеріальну допомогу на дитину, не працює), вважаючи, що відповідач більш матеріально забезпечений (працює моряком, має приватне житло, транспортні засоби, не мешкає разом із спільними дітьми, зареєстрований як ФОП) просить змінити розмір аліментів на доньку та сина, який був раніше встановлений судом, остаточно визначивши його розмір у сумі 10 тис. грн. на кожну дитину. На думку позивачки, саме цей розмір буде забезпечувати достатню забезпеченість дітей, їхній нормальний розвиток та виховання, сприяти захисту їх прав та забезпеченню їх інтересів. Відповідач позовні вимоги позивачки повністю не визнав, вважає достатнім розмір аліментів, що був встановлений раніше Ренійським районним судом Одеської області, крім того, зазначив, що він, як батько, окрім матеріального забезпечення дітей, бере участь у додаткових витратах на них, піклується про стан їх здоров`я, про учбові досягнення дітей, спілкується із ними, допомагає їм. Тобто, як вважає [PERSON] , незважаючи на те, що він розлучений із матір`ю дітей та має вже іншу сім`ю, він в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки та піклується про своїх сина та доньку. Отже, у задоволені пред`явлених позивачкою позовних вимог, відповідач просив повністю відмовити. Вивчивши матеріали справи, надані суду документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх доньку та сина обґрунтовані, однак, підлягають частковому задоволенню. Як було встановлено в судовому засіданні, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] народилися у шлюбі сторін, після розірвання шлюбу за судовим рішенням відповідача було присуджено до стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 28.09.2016 р. до 25.12.2028 року, тобто до досягнення повноліття донькою [PERSON] , сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 28.09.2016 р. до 02.07.2032 року, тобто до досягнення повноліття сином [PERSON] . На час винесення судом рішення про стягнення аліментів, матеріальний стан батька дозволяв сплачувати визначений судом розмір аліментних виплат, а вимоги матері (позивачки) пред`являлися у вказаному розмірі (1000 грн. на кожну дитину щомісячно), у зв`язку із чим і були задоволені. В даний час позивачка вважає що її матеріальний стан погіршився, витрати на дітей збільшилися, у зв`язку із чим розмір аліментів, що стягуються, слід збільшити також. Позивачка просить змінити розмір аліментів на утримання дітей до 10 тис. грн. на кожну дитину щомісячно, зауважує, що з урахуванням доходів відповідача (який є моряком), він може сплачувати такий розмір аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 p. у справі № 6-143цс13. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про охорону дитинства", забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку (10 років) і рівня розвитку, що може її висловити. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так під час розгляду справи, судом встановлено, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання їхніх спільних із позивачем дітей, змінилися умови життя позивачки та дійсно погіршився її матеріальний стан. Так, позивачка у 2019р. народила ще одну дитину - [PERSON] , який не є рідним сином відповідача, в даний час у шлюб не вступила, виховує третю дитину самотужки, аліментів на її утримання не отримує. З моменту народження третьої дитини позивачка знаходиться у відпустці по догляду за нею, працювати у зв`язку із цим не може, отримує від держави матеріальну допомогу на дитину. Отже, заробіток позивачки (фактично жінки, яка мешкає із трьома дітьми) складається взагалі із аліментних виплат на дітей (доньку та сина відповідача) та допомоги на молодшу дитину. Зареєстрованого житла на праві власності позивачка не має, транспортних засобів також. Зважаючи на надані позивачкою докази на підтвердження зміни матеріального стану судом враховано, що обставини, на які посилається позивачка є важливими, проте, вона, як матір дітей, не звільняється від обов`язку щодо матеріального забезпечення дітей також. З урахуванням цього, в межах фінансових можливостей та матеріального стану, позивачка утримує спільних із відповідачем дітей та свою третю дитину. Дбайливе відношення матері до дітей також підтверджується і висновком за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дітей, складеним ССД Ренійської міської ради, згідно якого розмір аліментів , що отримує в даний час позивачка не перевищує двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, за надані аліменти позивачка забезпечує базові індивідуальні потреби дітей, створені задовільні умови для виховання та розвитку дітей, спальні місця, шкільне обладнання є присутнім, діти вдягнені охайно, постійно навідують учбові заклади, надається медична допомога в разі їх захворювання, позивачці також допомагає матір (бабуся дітей), яка сплачує за годування у школі. Будь-яких нарікань, зауважень з боку педагогів школи відносно дітей до батьків немає. З усього цього можливо зробити висновок, що матір дітей належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, їх навчання, забезпечення належними санітарними умовами життя, але все це виконує в межах матеріального стану та коштів, що надаються їй для утримання дітей. Причому, за наслідками інспекційного відвідування будь-яких зауважень або фактів нецільового витрачання аліментів на дітей - не виявлено. Оцінюючи питання щодо стану здоров`я дітей, суд зауважує, що дійсно суду були надані медичні довідки, акті обстеження, результати УЗД, за якими виявлені захворювання у дітей сторін та у самої позивачки. Однак, суд вважає, що стан здоров`я дітей не може тут бути прямою підставою для зміни розміру аліментів, оскільки відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого відповідна вимога не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Питання про стягнення витрат на медичне обстеження, лікування дітей повинно розглядатися шляхом пред`явлення зовсім іншого позову із наданням належних доказів. Інша річ, коли йдеться про стан здоров`я стягувача або платника аліментів. Така обставина має братися судом до уваги, оскільки саме від стану здоров`я та фізичної спроможності батьків залежить якість забезпечення, виховання їхніх дітей. Позивачкою було надано висновки (обстеження УЗД), згідно яких вона є хворою на ЖКХ, однак, рекомендацій щодо усунення даного захворювання або витрат, які б понесла позивачка у зв`язку із оперативним втручанням - немає. В даному випадку, надані позивачкою докази лише підтверджують факт наявності в неї хвороби, а не факт погіршення матеріального стану у зв`язку із її лікуванням або усуненням. Аналізуючи сімейний та матеріальний стан платника аліментів - відповідача, суд зазначає, що дійсно, [PERSON] є батьком двох дітей, після розлучення мешкає окремо від них, має власний житловий будинок, на його ім`я рахуються зареєстрованими транспортні засоби. Дійсно, [PERSON] є добросовісним платником аліментів, заборгованостей по сплаті яких в нього немає, навіть є переплата. Крім сумлінного надання грошового утримання на дітей, він проявляє зацікавленість у спілкуванні із дітьми, хвилюється за стан їхнього здоров`я, досягненнями у навчанні. Як стверджував відповідач, він іноді купляв дітям одяг, шкільні належності, але документально це не зафіксовував. В даний час [PERSON] вступив у шлюб із іншою жінкою, вона чекає від нього на дитину. Твердження [PERSON] з приводу того, що він також має на утриманні іншу дитину (сина від іншого шлюбу його нинішньої дружини), не можуть судом братися до уваги, оскільки цю дитину він не всиновлював та кровної спорідненості із нею він не має, отже немає батьківських обов`язків щодо цього хлопчика, у т.ч. і щодо утримання. Стосовно питання щодо працевлаштування відповідача та отримання заробітку ним за кордоном, суд зазначає наступне. З урахуванням наданих суду документів (спеціальних - паспорту моряка, послужного посвідчення, дипломів, контрактів та ін.), суд вважає, що є встановленим факт того, що [PERSON] є моряком, працював за отриманою професією, однак, жодних доказів того, що він в даний час (або навіть у цьому році) працював за кордоном та отримав певну суму коштів (задекларовану та ввезену на територію України) - немає. Подаючи до суду позов про стягнення аліментів з моряка, який працює за контрактом, слід брати до уваги, що моряк фактично вважається безробітним, так як контракт має строковий характер і не гарантує, що після його закінчення цього фахівця знову візьмуть на роботу. Тому стягнення аліментів з моряка буде провадитися як з непрацюючого. Така ж сама ситуація склалася і в даному випадку, оскільки можливо, раніше [PERSON] і працював на іноземних судах за контрактом, але в даний час він не працює. Наявність в нього діючих документів (спеціальних) не гарантує йому нового рейсу, оскільки моряки є вільнонайманими працівниками і працевлаштовуються за власним бажанням та за обопільною домовленістю, крім того, за певними посадами на суднах, у т.ч. і за тими, які обіймає позивач, існують певні вікові обмеження, які не дають відповідачу можливості такого працевлаштування. В ході розгляду справи суду були надані довідки центру зайнятості з приводу того, що відповідач знаходився на обліку, як безробітний, а потім суду були надані довідки про те, що він є зареєстрованим, як ФОП, та отримує певні доходи (приблизно по 7 тис грн. щомісячно). Як пояснили у судовому засіданні як представник відповідача так і сам [PERSON] , на нинішній час він намагається заробляти на життя ремонтом автомобілів, однак ця діяльність тільки налагоджується, обзаводиться контактами у Польщі, куди виїздить за запчастинами та ін. Отже, згідно наданих суду довідок [PERSON] є працевлаштованим на території України, здійснює певну підприємницьку діяльність та отримує задекларований від неї прибуток. Суд також вважає за необхідне зазначити, що в ході судового розгляду представник позивача, обґрунтовуючи позицію позивача, наполягав на тому, що відповідач вводить суд в оману, а сам насправді і у нинішній час продовжує працювати моряком, ходить у рейси та заробляє відповідні кошти. Так, зокрема, представник позивача продовжував це стверджувати і у судовому засіданні 30.03.2021р., наполягаючи на тому, що відповідач у нинішній час знаходиться у рейсі за кордоном. Однак, після оголошеної судом перерви, будучи сповіщений своїм представником у телефонному режимі, через 20 хвилин відповідач особисто явився у судове засідання та надав вищевказані пояснення, спростувавши таким чином доводи позивачки та її представника в цій частині. Аналізуючи матеріальний стан [PERSON] в контексті доводів позивачки з приводу того, що він має власне житло та транспортні засоби, суд зазначає те, що бере цей довід до уваги, але не вважає его основним при вирішенні спірного питання, оскільки позивачкою не надано будь-яких доказів того, чи має вона на праві власності будинок, або вона (у зв`язку із відсутністю такого) винаймає житло для мешкання в ньому. Як виходить з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована у житловому будинку на хуторі Кірган Ренійського району, але в даний час вона мешкає в м. Рені, відомостей чи винаймає вона житло, чи воно є її власністю - суд не має та такі суду не були надані. Щодо транспортного засобу - автомобілюBMW 318І, який належить [PERSON] , суд зазначає, що відносно цього транспортного засобу позивачкою подавався позов до Ренійського районного суду Одеської області із вимогами про поділ спільного майна подружжя, рішенням Ренійського райсуду від 29.03.2021р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені, впорядку поділу спільного сумісного майна подружжя - автомобіля BMW 318І, 1985 року випуску, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , сірого кольору, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 23 500 грн. В даний час вищевказане рішення суду не набрало законної сили, оскільки було оскаржено [PERSON] до суду апеляційної інстанції. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що дійсно у позивачки є підстави для збільшення розміру аліментів, з періоду присудження аліментів з відповідача (з 2017р.) змінилися і сімейний і матеріальний стан сторін, виросли діти (стали дітьми шкільного віку, з`явилися нові потреби, інтереси та зацікавленості), змінився і рівень життя, витрати та ціноутворення, що спричинило підвищення витрат на життя та забезпечення дітей. Однак, аналізуючи розмір аліментів, що просить стягнути позивачка з відповідача, суд вважає його неприйнятливим для нього, явно завищеним, оскільки переважно у Ренійському районі здебільшого заробітна плата працюючої дорослої людини не досягає позначки у 10 тис. грн., так само, як і мінімальний розмір, встановлений державою для дитини. Тому, виходячи з реалій сьогодення, інтересів дітей, які є неповнолітніми, учнями закладу освіти, потреб та можливостей їх батьків , суд вважає правильним та справедливим змінити розмір аліментів на їх утримання шляхом присудження їх в частковому відношенні на утриманнянеповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі єдиної 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 06.08.2021 р. та до [INFO] , тобто до досягнення повноліття донькою [PERSON] , далі - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, - до [INFO] , тобто до досягнення повноліття сином [PERSON] . Суд також бере до уваги, що згідно із інформацією Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), середньомісячна заробітна плата штатних працівників у Ренійському (нині - Ізмаїльському) районі, яка враховується органами ДВС при стягненні аліментів, у 1 кварталі 2021р. складала 8789 грн., відповідно її ј частина - 2199 грн., 1/3 частина - 2933 грн., тобто цей розмір вже є більшим, ніж встановлений рішенням суду від 04.05.2017р. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що визначення стягнення аліментів у частці від доходу їхнього батька буде сприяти інтересам дітей, буде носити стабільний характер (тобто розмір аліментів буде змінюватися в залежності від рівня доходів батька), а найголовніше - буде забезпечувати матеріальні умови для духовного, морального, інтелектуального й фізичного розвитку дітей, сімейні відносини між батьками яких припинилися. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial