Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У квітні 2017 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"(далі - Банк) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 20.05.2011 р. у розмірі 68 176,76 грн.. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.05.2011 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків у строки встановлені договором не виконує, внаслідок чого станом на 12.03.2017 р. утворилася заборгованість у розмірі 68 176,76 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7 998,35 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 53 505,71 грн., заборгованості з пені у розмірі 2 950,00 грн., заборгованості зі штрафу у розмірах 500,00 грн. (фіксована частина) та 3 722,70 грн. (процентна складова). [PERSON] своєї позиції щодо позову не повідомила. Зі згоди представника позивача судом ухвалено рішення при заочному розгляді відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши докази, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що 20.05.2011 р. Банк та [PERSON] уклали договір, за яким відповідач отримав кредит у виді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 8 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складає анкета-заява [PERSON] від 20.05.2011 р., Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку(а. с. 8 - 33). Відповідно до частини першої статті 626, статей 627 та 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти(стаття 1054 Цивільного кодексу України). Статтями 526 та 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5 та 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт (відповідач) зобов'язаний: погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, з перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії; у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку, виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі - простроченого кредиту). За несвоєчасність виконання зобов'язань Тарифами передбачено сплату пені, штрафів. Згідно з пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Пунктом 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у разі невиконання боржником своїх боргових зобов'язань. Вказана умова договору узгоджується з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, якою визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинами позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості(а. с. 6 - 7), який не спростований відповідачем, вбачається, що відповідач не вносив у встановленому договором розмірі кошти на погашення боргу по кредиту та станом 12.03.2017 р. утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 7 998,35 грн. та з пені у розмірі 2 950,00 грн.. Наведена заборгованість підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Щодо нарахованих Банком процентів за користування кредитом у розмірі 53 505,71 грн., суд вказує, що це нарахування є явно помилковим. Так, як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи, у тому числі - змістом позовної заяви, максимально можливий кредит, який могла отримати [PERSON], становить 8 000,00 грн., процента ставка - 30% на рік. Тобто, при отриманні кредиту у розмірі 8 000,00 грн. зі сплатою 30% на рік за користування ним за шість років (з моменту отримання кредиту у день підписання договору - 20.05.2011 р., та до моменту звернення Банку з позовом у 2017 р.) [PERSON] мала сплатити проценти у розмірі близько 180% (30% * 6 років) від суми кредиту, що становить 22 400,00 грн.. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] отримала менший кредит, ніж 8 000,00 грн., та періодично здійснювала часткове його погашення, а відтак нарахування Банком відсотків за користування кредитом у розмірі 53 505,71 грн. є неправильним. Суд, виходячи з умов кредитного договору та наявного у справі розрахунку, зазначає, що за користування кредитом [PERSON] має сплатити Банку відсотки у розмірі 6 932,65 грн.. Щодо нарахованих банком відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг штрафів у розмірах 500,00 грн. (фіксована частина) та 3 722,70 грн. (процентна складова), суд зазначає таке. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Нарахування Банком і пені за порушення строків погашення заборгованості, і штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором на строк понад 30 днів, є фактично подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірах 500,00 грн. (фіксована частина) та 3 722,70 грн. (процентна складова), Ця відмова узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою за наслідками розгляду справи № 6-2003цс15. Таким чином стягненню з відповідача підлягає борг у розмірі 17 881,00 грн.. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 419,64 грн..

Outcome: partial