Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] року помер її двоюрідний брат - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на його квартиру [ADDRESS]. В даний час виникла необхідність підтвердження спорідненості між позивачкою та покійним для отримання свідоцтва про право на спадщину, але документи, які підтверджують родинні зв'язки між ними, не збереглися. Зокрема втрачено свідоцтво про народження її батька [PERSON] та свідоцтво про народження матері померлого [PERSON] - [PERSON], які були рідними братом і сестрою. Без наявності вказаних документів у позивачки виникли труднощі в підтвердженні ступеня спорідненості та оформлення спадкових документів. Посилаючись на статті 392, ч.2 ст. 1223, 1258, 1265 ЦК України, просить встановити факт родинних відносин, що [PERSON], який помер [INFO]. є рідним братом [PERSON], а також, факт того, що позивачка є двоюрідною сестрою [PERSON], який помер [INFO]. Просить визнати за собою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування після померлого [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала подала письмові заперечення, в яких вказала, що раніше ніколи не чули про існування двоюрідної сестри у покійного [PERSON], позивачка ніколи не заявляла про свої родинні зв'язки, не була присутня на його похованні, не приймала участі в організації подібного заходу. Вперше з'явилася тільки в момент розгляду справи через довірену особу. Вказувала про відсутність документів, які підтверджують спорідненість між позивачкою та покійним [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала спільну із [PERSON] заяву про розгляд справи за її відсутності та не визнання позовних вимог з тих же підстав, що і [PERSON] Представник третьої особи Маріупольської державної нотаріальної контори № 3 в судове засідання не з*явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 04 листопада 2013 року. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно матеріалів спадкової справи, наданої Третьою маріупольською державною нотаріальної конторою, в установлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON], [PERSON], які є двоюрідними сестрами. [PERSON] згідно поданої до нотаріальної контори заяви відмовилась від своєї частини спадщини на користь іншого спадкоємця за законом - двоюрідної сестри померлого - [PERSON] Позивачка [PERSON] також в установлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але не представила до нотаріальної контори документи, що підтверджують родинні зв'язки із померлим [INFO] року [PERSON] У зв'язку із цим позивачка просить в судовому порядку встановити факт, який має для неї юридичне значення, - факт родинних відносин між нею та померлим [PERSON]. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв'язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Із наданих позивачкою документів та матеріалів спадкової справи вбачається, що 30.04.1982 року позивачка [PERSON] із дошлюбним прізвищем «[PERSON]» уклала шлюб та взяла прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Батьком позивачки [PERSON] був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] виданого 15.03.1966 року. Одночасно з цим матір'ю покійного [PERSON] була [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 1961 року. Дошлюбне прізвище [PERSON] було - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20 грудня 1959 року та записом акта про одруження №1252 від 20.12.1959р. Як стверджує позивачка, що [PERSON] та [PERSON] був рідним братом та сестрою. Суд вважає доведеним вказаний факт родинних відносин як брата та сестри, оскільки згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00013523250 від 26.02.2014р. батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. Отже прізвища та по-батькові [PERSON] та [PERSON] збігалися. Також [PERSON] була уродженкою села Б-Солдатського Курської області, що підтверджується даними в записі акту про одруження №1252 від 20.12.1959р. Одночасно з цим згідно записів, які містяться в домовій книзі для прописки громадян, які мешкають в будинку [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], [PERSON], були прописані та мешкали разом однією сім'єю в спільному будинку, були також всі уродженцями села Б-Солдатського Курської області. Разом із ними був прописаний і батько позивачки - [PERSON]. Вказані документи та відомості в них свідчать, що [PERSON] та [PERSON] були рідним братом та сестрою. Про вказані обставини підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що тривалий час були сусідами сім'ї [PERSON] та бачили, як їх сім'я спільно мешкали по сусідству, особисто були знайомі із [PERSON] та [PERSON], які були рідним братом та сестрою. З урахуванням всіх наданих доказів у сукупності, суд вважає, доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], які були рідним братом та сестрою. Виходячи із цього діти [PERSON] та [PERSON] були двоюрідними братами та сестрами, тобто покійний [PERSON] та позивачка [PERSON], як їх діти, були двоюрідним братом та сестрою. Враховуючи наведене позивачкою було доведено факт родинних відносин між нею та покійним [PERSON], тому в цій частині позовні вимоги є законним та підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], суд керується наступним. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні відомості про існування заповіту померлого [PERSON], тому спадкування буде відбуватися за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Матеріалами справи підтверджується, що до нотаріальної контори із відповідними заявами звернулися [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які всі є двоюрідними сестрами покійного, та мають право на спадкування в рівних частках, тобто по 1/3 частині кожній. Хоча [PERSON] згідно поданої нею до нотаріальної контори заяви відмовилась від своє частки в спадщині на користь двоюрідної сестри померлого - [PERSON], однак цей випадок не збільшує частку позивачки в спадковому майні. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Таким чином, [PERSON] отримала додаткове право на успадкування частки в спадковому майні, яке б належало [PERSON],, а саме 1/3 частку на квартиру [ADDRESS]. При цьому частка позивачки у спадковому майні не змінилася та становить 1/3 частину, а не 1/2, як було заявлено позивачкою. Відповідно до пункту 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що інші спадкоємці, які є відповідачами по справі, не визнають права позивачки в спадковому майні, а державна нотаріальна контора через відсутність підтверджуючих документів не видає свідоцтво про право на частину спадщини, яка належить позивачці за законом з часу відкриття спадщини. Отже наявні перешкоди не дають позивачці реальної можливості для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що є підставою для захисту її майнових прав в судовому порядку та визнання за нею права власності на ту частку в майні на, яку вона має право за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори, після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини подала даний цивільний позов, довела в судовому засіданні свою ступінь споріднення із покійним та наявність спадкових прав в спадковому майні і необхідність їх судового захисту. Проте нею невірно були визначено розмір частки в спадковому майні, на яке вона просила визнати право власності. З урахуванням цього позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню із зменшенням її частки та визнанням за позивачкою права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], у порядку спадкування після померлого [PERSON]. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial