Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивачки [PERSON] та [PERSON] в особі представників - адвокатів Байгуша О.Ю. та Ружицького В.В. звернулись до суду з позовом до ПрАТ «АПК-Інвест», в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с.129-130) зазначили, що 22 листопада 2012 року [PERSON] отримала державний акт серії ЯК № 081507 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:16:000:0043, який в подальшому був змінений на кадастровий номер 1422483900:40:000:0018. 12 грудня 2017 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як власниця земельної ділянки, [PERSON] уклала договір оренди вказаної земельної ділянки із ФГ «Щедрий Лан», який відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі № 233/1602/18 від 29 листопада 2018 року був визнаний недійсним. 03 грудня 2018 року [PERSON] направила на адресу ПрАТ «АПК-Інвест» лист-повідомлення про припинення раніше укладеного договору оренди земельної частки (паю) та проханням вважати договір оренди землі від 12 грудня 2017 року щодо земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 недійсним. 19 грудня 2018 року власницею земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 на підставі договору міни стала [PERSON] , яка 27 грудня 2018 року звернулась до ПрАТ «АПК-Інвест» із повідомленням про утримання від вчинення дій, які б перешкоджали їй використовувати належну земельну ділянку на власний розсуд. Право оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 було зареєстровано 13 лютого 2019 року за ПрАТ «АПК-Інвест» на підставі договору від 12 грудня 2017 року. Проте, [PERSON] договір оренди землі від 12 грудня 2017 року не укладала, не підписувала і волі на його укладення не мала. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просять: -витребувати у відповідача належну [PERSON] на праві власності земельну ділянку площею 6,6900га кадастровий номер 1422483900:40:000:0018, розташовану на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області та зобов`язати ПрАТ «АПК-Інвест» повернути її [PERSON] у стані, придатному для її використання за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -скасувати запис № 30308814 від 13 лютого 2019 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,6900га, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного 12 грудня 2017 року між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест». В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Байгуш О.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову в порядку ст.49 ЦПК України. Представники відповідача - адвокати Різниченко О.О. та Демченко І.С. заперечували проти задоволення позову, пославшись в обґрунтування своєї позиції на наступні обставини. 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] було укладено договір оренди належної останній земельної частки (паю) розміром 4,78 умовний кадастрових гектарів строком на 20 років зі сплатою орендної плати. Вказаний договір був зареєстрований 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 974. Пунктом 2.3 договору оренди земельної частки (паю) передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Протягом 2012-2017 років і станом на теперішній час земельна ділянка використовується ПрАТ «АПК-Інвест», за що орендодавцю сплачується орендна плата. 12 грудня 2017 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га, проте ця обставина не є підставою для припинення дії договору оренди земельної частки (паю), який підлягає переукладенню відповідно до його умов та приписів чинного законодавства. Представники відповідача вважали, що договір оренди земельної частки (паю) станом на теперішній час не припинив своєї дії, не був розірваний сторонами, отже, діє, зважаючи на що відсутні підстави для повернення земельної ділянки. Незгода нового власника земельної ділянки - [PERSON] з існуванням діючого договору оренди земельної ділянки не має правового значення. Представник третьої особи - Покровської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.86). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайоннного суду Донецької області від 29 листопада 2018 року у цивільній справі № 233/1602/18 (набрало законної сили 09 січня 2019 року) встановлено, що [PERSON] на підставі сертифіката серії ДН № 173383 від 17 грудня 1999 року мала право на земельну частку (пай) розміром 4,78 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.148-150). 22 березня 2012 року між ПрАТ «АКП-Інвест» та [PERSON] укладено договір оренди земельної частки (паю), відповідно до умов якого орендодавець передала орендарю у володіння та користування для ведення товарного сільскогосподарського виробництва земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів строком на 20 років зі сплатою орендної плати. Вказаний договір було зареєстровано 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 974. Відповідно до п.2.3 договору у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством України (а.с.148-149). На основі земельної частки (паю) [PERSON] було виділено земельну ділянку в натурі (на місцевості). [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 081507 стала власницею земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:16:000:0043 площею 6,6900га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.10). Як вбачається з пояснень представника позивачів - адвоката Байгуша О.Ю., згодом належній [PERSON] земельній ділянці було змінено кадастровий номер з 1422483900:16:000:0043 на 1422483900:40:000:0018, що не оспорювалось представником ПрАТ «АПК-Інвест» в судовому засіданні. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 12 грудня 2017 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 081507, виданого 22 листопада 2012 року (а.с.12). 29 листопада 2018 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено рішення у цивільній справі № 233/1602/18 за позовом ПрАТ «АПК-Інвест» до [PERSON] , фермерського господарства «ФГ Щедрий Лан» (набрало законної сили 09 січня 2019 року), відповідно до якого визнано недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69га, укладений 21 грудня 2017 року між [PERSON] та Фермерським господарством «ФГ Щедрий Лан»; скасовано запис № 24142158 від 21 грудня 2017 року про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за Фермерським господарством «ФГ Щедрий Лан» (а.с.13-15). При розгляді цивільної справи № 233/1602/18 судом встановлено, що право оренди земельної частки (паю) ПрАТ «АПК-Інвест», яке ґрунтується на умовах договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, без достатньої правової підстави було порушено її власником [PERSON] та ФГ «Ф.Г. Щедрий Лан», які 21 грудня 2017 року уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га (рілля) (а.с. 13-15). Станом на теперішній час земельна ділянка кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га знаходиться в оренді та обробляється ПрАТ «АПК-Інвест» на підставі договору оренди, укладеного 12 грудня 2017 року з [PERSON] , що підтверджується довідкою від 21 травня 2019 року № 637 (а.с.76-79). З бухгалтерської довідки від 21 травня 2019 року № 636 вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га використовується ПрАТ «АПК-Інвест» для вирощування зернових культур в складі поля № 61 (а.с.80-81). З відомості від 23 березня 2019 року вбачається, що ПрАТ «АПК-Інвест» перерахувало на користь [PERSON] в рахунок орендної плати грошові кошти в розмірі 6740 грн 19коп (а.с.51-52). Квитанцією № 0.0.1396706247.1 від 24 березня 2019 року [PERSON] повернула ПрАТ «АПК-Інвест» грошові кошти в розмірі 6740 грн 19коп (а.с.66). Квитанцією № 0.0.1115795785.1 від 22 серпня 2018 року [PERSON] повернула ПрАТ «АПК-Інвест» грошові кошти в розмірі 3370 грн 11коп (а.с.67). В матеріалах справи наявна належним чином посвідчена копія договору оренди земельної ділянки від 12 грудня 2017 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , відповідно до якого остання передала ПрАТ «АПК-Інвест» в оренду земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,6900 га строком на п`ятнадцять років зі сплатою орендної плати у розмірі 7229 грн 51коп на рік (а.с.16-18, 56-60). 13 лютого 2019 року ПрАТ «АПК-Інвест» зареєструвало право оренди земельної діянки кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га на підставі договору оренди землі від 12 грудня 2017 року (а.с.28-31, 55). Проте, як вбачається з висновку експерта № 3989/3990 від 10 вересня 2019 року підпис від імені [PERSON] на п`ятому аркуші Договору оренди землі від 12 грудня 2017 року в рядку «Орендодавець [PERSON] » виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підпис від імені [PERSON] на п`ятому аркуші договору оренди землі від 12 грудня 2017 року в рядку «Орендодавець [PERSON] » виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] (а.с.105-112). 03 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «АПК-Інвест» із листом-повідомленням про припинення договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, у зв`язку із втратою сертифікату сили правовстановлюючого документу через оформлення нею права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га (а.с.20-21). Листом від 26 березня 2019 року № 361 ПрАТ «АПК-Інвест» повідомило [PERSON] про необхідність повідомлення реквізитів для сплати орендної плати за договором оренди (а.с.23) 19 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір міни земельних ділянок відповідно до умов якого [PERSON] набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га (а.с.24). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 19 грудня 2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га (а.с.25). Листом від 27 грудня 2018 року [PERSON] повідомила ПрАТ «АПК-Інвест» про необхідність утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали їй використовувати належну на праві власності земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,69 га (а.с.26). Щодо договору оренди від 12 грудня 2017 року суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п.1) ч.2 ст.11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами 1,4 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. З досліджених судом доказів, а саме з висновку експерта № 3989/3990 від 10 вересня 2019 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] на п`ятому аркуші договору оренди землі від 12 грудня 2017 року в рядку «Орендодавець [PERSON] » виконаний не [PERSON] , а іншою сосбою (а.с.105-112). Отже, позивачка [PERSON] договір оренди землі від 12 грудня 2017 року не підписувала та його умов не погоджувала, зважаючи на що суд приходить до висновку про те, що вказаний договір є неукладеним та відповідно не породжує жодних обов`язків для сторін,що узгоджується із правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (а.с.162-164). Щодо договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року суд дійшов наступних висновків. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Одночасно частиною 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі» врегульовано, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом. Як вбачається з рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2018 року у цивільній справі № 233/1602/18 (а.с.13-15), копії договору від 22 березня 2014 року (а.с.148-150), пунктом 2.3 договору оренди земельної частки (паю), укладеного 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , передбачено, що сторони дійшли згоди про те, що у разі виділення останній земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Як вбачається із позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 березня 2018 року у справі № 924/468/14, після виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі та отримання ними державних актів на право власності на землю відповідні сертифікати на земельну частку (пай) є недійсними. У той же час факт оформлення державного акта на право власності на землю дію раніше укладених їх власниками договорів оренди земельних паїв автоматично не припиняє, а такі договори підлягають переукладенню. Отже, припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі». Отже, з досліджених письмових доказів та пояснень сторін по справі суд дійшов висновку, що договір оренди земельної частки (паю), укладений 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] строком на 20 років, станом на теперішній час діє, оскільки оформлення [PERSON] права власності на земельну ділянку не є підставою для його припинення. Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 01 вересня 2020 року у цивільній справі № 233/3676/20, відповідно до п.72 якої виділення земельної ділянки в натурі та набуття права власності на неї жодною мірою не впливає на дійсність договору оренди земельної частки (паю) та не перешкоджає виконанню цього договору (а.с.165-169). Частиною 4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги, що договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест» укладено строком на 20 років, суд вважає, що вказаний договір оренди автоматично не припинив своєї дії у зв`язку з реєстрацією за відповідачкою 12 грудня 2017 року права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 та переходом права власності на цю земельну ділянку до [PERSON] , на підставі договору міни від 19 грудня 2018 року. Доводи представника відповідача- адвоката Різниченко О.О. з цього приводу суд вважає переконливими та слушними. Щодо витребування земельної ділянки суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. В той же час, згідно із частиною 2 ст. 95 ЗК України, ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Оскільки договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] станом на теперішній час не припинив своєї дії, є обов`язковим для [PERSON] в силу ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» - використання ПрАТ «АПК-Інвест» земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 є правомірним, отже підстави для задоволення позовних вимог про витребування у відповідача вказаної земельної ділянки та повернення її [PERSON] відсутні. Щодо скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки суд дійшов наступних висновків. З огляду на те, що суд дійшов висновку про неукладеність договору оренди землі від 12 грудня 2017 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають задоволенню похідні позовні вимоги про скасування запису № 30308814 від 13 лютого 2019 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:40:000:0018 площею 6,6900га, яке виникло на підставі договору оренди землі від 12 грудня 2017 року між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест». Приймаючи до уваги вищевикладене у сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «АПК-Інвест» підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що судовий збір у розмірі 1536 грн 80 коп (а.с.1) і 1699 грн 70 коп (а.с.140) та вартість експертизи у розмірі 10362 грн 00коп (а.с.101,104) сплачені позивачкою [PERSON] . Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору у розмірі 768 грн 40коп, сплаченого [PERSON] (а.с.1) слід покласти на відповідача, а решту - у вигляді витрат по сплаті судового збору в розмірі 768 грн 40коп та 1699 грн 70коп (а.с.1, 140) та витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 10362 грн 00 коп (а.с.101) слід покласти на позивачку [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial