Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі проживають в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства не вносять в повному обсязі, тому за період з 01.09.2013 р. по 31.03.2020 р. утворилась заборгованість в сумі 40971 грн. 01 коп. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідачі не бажають. Тому, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідачів борг по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення в розмірі 40971 грн. 01 коп., а також судові витрати в розмірі 2102 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих матеріалів та розрахунку заборгованості, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, до судового розгляду надали суду письмовий відзив на позов, в якому просили застосувати строки позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] (а.с.15-16). Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] (а.с.5). Позивач надавав відповідачам на підставі особового рахунку послуги, але оплату за спожиту воду та послуги каналізації відповідачі не оплачували у повному обсязі, тому відповідно до довідки та Розрахунку заборгованості, наданих до позову КП «Водоканал», у них утворилась заборгованість за період часу з 01.09.2013 р. по 31.03.2019 року в розмірі 40971,01 грн.(а.с.3-4). Обов`язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Виходячи зі змісту ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству "Водоканал". Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідачі злісно ухилялись від виконання своїх зобов`язань по оплаті за спожиту воду та послуги каналізації, у зв`язку з чим за період с 01.09.2013 року по 31.03.2020 року утворилась заборгованість в сумі 40971,01 грн. Але, під час судового розгляду справи відповідачка [PERSON] заявила клопотання про застосування строків позовної давності, застосування яких є підставою для відмови у позові у повному обсязі. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст.257 ЦК України до вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитом застосовується загальний строк позовної давності - три роки. Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачів за рішенням суду необхідно стягнути заборгованість за надані позивачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період часу з березня 2017 року по березень 2020 року включно в сумі 25147,29 грн. Отже, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в межах позовної давності, шляхом солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача боргу за спожиту воду та послуги каналізації за період з 01.03.2017 року по 31.03.2020 року в сумі 25147,29 грн. за рішенням суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати у сумі 1282,22 грн. (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Outcome: partial