Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 89601 гривня 37 копійок, моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.08.2018 р. приблизно о 00 год. 20 хв позивач, керуючи автомобілем «Сузукі» д.н. [NUMBER] , рухалась на перехресті вул.Короленківська-Фізкультури в м.Києві та потрапила у велику вибоїну за дорожньому покритті, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Зазначені обставини були зафіксовані в Акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та на схемі дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, шкода, завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу, становить 84268,37 гривень. Крім того, позивач посилається на те, що вона понесла витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1100 гривень та для проведення оцінки в розмірі 570 гривень, а також витрати на проведення діагностики автомобіля в сумі 963 гривні та проведення оцінки з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 1200 гривень, а також проведення повторної незалежної експертної оцінки в розмірі 1500 гривень. Позивач в обґрунтування заявлених вимог також зазначає, що внаслідок пошкодження транспортного засобу вона зазнала моральної шкоди, оскільки протягом тривалого часу в зв`язку пошкодженням автомобіля вимушена була самостійно шукати грошові кошти п на проведення ремонту, змінився її спосіб життя, це викликало пригнічений стан. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 20000 гривень. 04.02.2019 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву, а третій особі для подання пояснень. Відповідно до поданого відповідачем відзиву КП ШЕУ Голосіївського району заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що позивач мала можливості уникнути пошкодження автомобіля і дорожньо-транспортна пригода сталась в зв`язку з недотриманням позивачем вимог Правил дорожнього руху. Крім того, відповідач зазначає, що працівниками поліції не було встановлено порушення безпеки дорожнього руху і протокол у справі про адміністративне правопорушення на уповноважених працівників КП ШЕУ Голосіївського району не складався, а отже вина відповідача відсутня і докази наявності такої вини не подані позивачем. Третьою особою - ПрАТ «АК «Київводоканал» подані письмові пояснення з приводу позовних вимог, відповідно до яких обов`язок постійного контролю за станом усіх елементів дорожнього об`єкту негайного усунення їх пошкоджень покладається на власника автомобільних доріг Жодних аварійних ситуацій на мережі ПрАТ «АК «Київводоканл» за адресою, де мала місце дорожньо-транспортна пригода, не було. 11.09.2019 р. закрито підготовче провадження у справі. В ході судового розгляду представники позивача підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення судового розсліду не звертався. Представник третьої особи просила суд вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства, підтримавши надані письмові пояснення. Вислухавши представників позивача, представника третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.08.2018 р. приблизно о 00 год. 20 хв позивач, керуючи автомобілем «Сузукі» д.н. [NUMBER] , рухалась на перехресті вул..Короленківська-Фізкультури в м.Києві та потрапила у велику вибоїну за дорожньому покритті, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. За даним фактом позивач звернулась до Управління патрульної поліції, працівниками якого 19.08.2018 р. складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та встановлено, що експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», оскільки покриття проїзної частини має осідання дорожнього покриття розміром 1,8,2,1 м2, глибина 0,1. Наявність та стан дорожньої розмітки частково відсутній. Було встановлено відсутність огородження місць проведення дорожніх робіт, відсутність дорожніх знаків, а також виявлено відсутність дорожнього освітлення. В результаті обстеження дорожню ділянку визнано аварійною. Також працівниками поліції складена схема місця дорожньо-транспортної пригоди та були викликані працівники КП ШЕУ Голосіївського району. Відповідно до відомостей, наданих 15.01.2019 р. Українським гідрометеорологічним центром вдень 18 та вночі 19 серпня 2018 року через територію Києва та Київської області проходив активний атмосферний фронт, який зумовив грози, зливові дощі, град та штормовий вітер. Як встановлено судом балансоутримувачем вулиці Фізкультури від вулиці Великої Васильківської до вулиці Антоновича у м.Києві є КП ШЕУ Голосіївського району (а.с. 78).. Позивачем пошкоджений транспортний засіб був доставлений до ДП «Авто Інтернешнл», де проведена діагностика ходової частини, і вартість зазначених робіт склала 963 гривні. Послуги евакуатора для транспортування пошкодженого транспортного засобу для проведення діагностики становлять 570 гривень. Крім того, позивачем були понесені витрати 19.08.2018 на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, вартість послуг склала 1100 гривень. Відповідно до Звіту з визначення вартост матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Сузукі» д.н. [NUMBER] , матеріальна шкода становить 84286,37 гривень. Позивач понесла витрати, пов`язані з оцінкою майна в розмірі 1500 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 8865. Частиною третьою статті 14 та частиною першою статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами: організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року за № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотримання норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Оцінюючи встановлені судом в ході розгляду справи обставини, а також досліджені докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що пошкодження автомобіля позивача сталось в зв`язку з неналежним виконанням КП ШЕУ Голосіївського району, як балансоутримувача дороги на перехресті вул.Короленківська та Фізкультури в м.Києві, своїх обов`язків щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та не проведення ремонту пошкодженого дорожнього покриття, не вжиття заходів щодо огородження зазначеної ділянки, встановлення попереджувальних знаків. Посилання відповідача на те, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок недотримання позивачем Правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, не можуть бути прийняті судом, оскільки будь-які рішення уповноваженого органу щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху в матеріалах справи відсутнє. Також суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо відсутності рішення про притягнення уповноваженої особи КП ШЕУ Голосіївського району до адміністративної відповідальності за ст.140 КУпАП як підставу для звільнення відповідача від відповідальності, оскільки відсутність такої постанови не спростовує встановлені в ході розгляду обставини щодо пошкодження автомобіля позивача внаслідок неналежного утримання автомобільних доріг та не забезпечення безпеки дорожнього руху, що є безпосереднім обов`язком відповідача. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача завданих збитків, що складаються з витрат на евакуацію транспортного засобу, діагностики ходової, вартості робіт з оцінки матеріального збитку, а також вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, визначеної відповідно до Звіту є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Звертаючись до суду позивач зазначає, що їй була завдана не лише матеріальна шкода, але і моральна шкода, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди вона вимушена була докладати додаткових зусиль для вирішення питання щодо відшкодування шкоди, витрачала кошти сімейного бюджету, її спосіб життя в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу змінився, що призводило для необхідності докладати додаткові зусилля для влаштування свого життя та душевного пригнічення. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. В даному випадку, судом встановлено факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок пошкодження її майна, а саме транспортного засобу, що належав їй на праві власності, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до зміни способу життя та необхідності прикладати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права протягом тривалого часу. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень, який є співмірним із завданими збитками і відповідає принципу справедливості та розумності. В іншій частині вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не є доведеними. На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, понесені позивачем, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial