Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У листопаді 2014 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред'явило позов до [PERSON], у якому просило стягти з неї на свою користь 5248 грн. 54 коп. заборгованості за договором кредиту і 243 грн. 60 коп. на відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14.05.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] було укладено договір про видачу та обслуговування міжнародної кредитної пластикової приватної картки. На виконання цього договору ЗАТ «ОТП Банк» відкрило [PERSON] картковий рахунок і видало їй платіжну картку Visa Classic. Борг за вказаним договором ПАТ «ОТП Банк» - правонаступник ЗАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за договором факторингу відповідного змісту і станом на 13.11.2014 р. його не погашено у сумі 5248 грн. 54 коп. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати дане рішення і задовольнити його позовні вимоги. Доводи скарги зводяться до такого: - посилання суду на відсутність доказів повідомлення [PERSON] про заміну кредитора в укладеному нею договорі кредиту з ЗАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і доказів про розмір заборгованості [PERSON] за цим договором є хибними, - місцевий суд дійшов висновку про припинення дії укладеного між [PERSON] і ПАТ «ОТП Банк» договору кредиту від 14.05.2007 р. на підставі довідки ПАТ «ОТП Банк» від 30.03.2012 р. Цей висновок є невірним, т.я. 25.06.2011 р. - до дати видачі цієї довідки ПАТ «ОТП Банк» продало заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна». У судовому засіданні представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу за її безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи оскаржуване рішення, суд І інстанції виходив з того, що з наданого позивачем розрахунку зазначеної у позовній заяві заборгованості неможливо встановити, за який період вона утворилася і з чого вона складається, що укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] договір кредиту припинено, що остання не має заборгованості за цим договором, що відкритий на її ім'я картковий рахунок закрито та що [PERSON] не повідомлено про заміну кредитора у договорі, про який йдеться, з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна». З такими висновками неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 14.05.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (що підтверджено копіями відповідних документів на а.с. 15-17), і [PERSON] укладено договір про видачу та обслуговування міжнародної кредитної пластикової приватної картки № 001/9082/07 (його копія на а.с. 5). На виконання цього договору ЗАТ «ОТП Банк» надало [PERSON] кредит на 1461 календарний день шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії у межах кредитного ліміту у розмірі 1000 грн. 00 коп., який може бути змінено, під проценти у розмірі, встановленому тарифами, які нараховуються щомісячно на залишок коштів. Відповідач зобов'язалася щомісячно погашати кредит шляхом сплати у повному обсязі суми мінімального платежу, розмір якого визначається у звіті-рахунку. У випадку прострочення виконання зобов'язань відповідач зобов'язалася сплатити банку комісію та нести відповідальність у розмірі, встановленому тарифами. Наявними у справі виписками про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] у ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 56-67, 75-91) і розрахунком заборгованості відповідача цьому банку (а.с. 68-74) підтверджується, що останній раз [PERSON] отримувала у кредит кошти 14.09.2009 р. шляхом здійснення оплати вартості товарів через термінал, що останній раз вона здійснювала погашення заборгованості за кредитом цьому банку 16.12.2010 р. і що станом на цю дату у неї залишилася непогашеною заборгованість ПАТ «ОТП Банк» у загальній сумі 33911 грн. 34 коп. 25.06.2011 р. ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір факторингу № 01/06/11 (копія даного договору та копія витягу з додатку № 1 до нього на а.с. 18-22). Згідно з цим договором та витягом з додатку № 1 до нього, ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло належне банку право грошової вимоги і, зокрема, стало кредитором за кредитним договором, укладеним між банком [PERSON], у розмірі портфеля заборгованості, а саме у сумі 33911 грн. 34 коп. У довідці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 27.01.2015 р. № 46 зазначено, що 14.03.2012 р. [PERSON] здійснила погашення заборгованості за кредитним договором № 001/9082/07 від 14.05.2007 р. у сумі 28862 грн. 80 коп. (а.с. 55). У цій довідці також зазначено, що кошти, про які у ній йдеться, отримано як заборгованість, стягнуту з [PERSON] «за майно [PERSON] за кр.дог. № СЛ004/141/2006 від 27.03.06р.зг.розп№37/14 від 12.03.12р.». 20.11.2014 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» цінним листом з описом направило [PERSON] на адресу, вказану нею у кредитному договорі між нею й ЗАТ «ОТП Банк», вимогу про погашення заборгованості у сумі 5248 грн. 54 коп., яка йому відступлена банком за договором факторингу (а.с. 13-14). Посилаючись на згадані вище довідку, виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідача у ПАТ «ОТП Банк» і на розрахунок заборгованості відповідача (а.с. 7), ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в апеляційній скарзі стверджує, що на дату пред'явлення позову [PERSON] має перед ним борг у вказаній у позовній заяві сумі 5248 грн. 54 коп. (33911 грн. 34 коп. - 28862 грн. 80 коп. = 5248 грн. 54 коп.). Представник [PERSON] апеляційному суду пояснив, що суму 28862 грн. 80 коп. на часткове погашення заборгованості у сумі 33911 грн. 34 коп. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сплачено не [PERSON], а ПАТ «ОТП Банк» після надходження її до цього банку від державного виконавця, який стягнув цю суму при виконанні виконавчого провадження, предметом стягнення у якому заборгованість у сумі 33911 грн. 34 коп. не була і стягувачем у якому не є ні ПАТ "ОТП Ьанк", ні ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Апеляційний суд запропонував ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надати докази, яким способом воно визначило розмір заборгованості [PERSON], зокрема надати копії документів, що підтверджують факт сплати останньою 14.03.2012 р. частини заборгованості у сумі 28862 грн. 80 коп. (а.с. 119-121). Проте цю пропозицію товариством не виконано. І у запереченні на позов, і у поданій до суду І інстанції заяві відповідач просила при вирішенні справи застосувати позовну давність (а.с. 34, 36). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Твердження представника відповідача про те, що суму 28862 грн. 80 коп. на часткове погашення заборгованості ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відповідач [PERSON] не сплачувала, змістом довідки цього товариства від 27.01.2015 р. № 46 не спростовується. Навпаки, її змістом підтверджується, що ці кошти ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сплачено не [PERSON] У довідці відділення в м. Чернігів ПАТ «ОТП Банк» від 30.09.2012 р. № N00-11-1/107 (її копія на а.с. 35) зазначено, що відповідач не має перед банком заборгованості за укладеним між ними договором кредиту № 001/9082/07 від 14.05.2007 р. Апеляційний суд відкидає цю довідку як доказ, що спростовує позовні вимоги, т.я. її зміст суперечить змістові згаданих вище виписок про рух коштів по картковому рахунку відповідача у ПАТ «ОТП Банк» і розрахунку заборгованості відповідача цьому банку. Як з дати останнього отримання відповідачем у кредит коштів (14.09.2009 р.), так і з дати останнього погашення нею кредитної заборгованості (16.12.2010 р.) до дати пред'явлення позову (23.11.2014 р. - а.с. 27) пройшло понад 3 роки. Тож в силу ст.ст. 257, 262 ЦК України ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред'явило до [PERSON] позов з пропуском строку позовної давності. Факт часткового погашення 14.03.2012 р. заборгованості ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сумою 28862 грн. 80 коп. в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України не перериває позовної давності по справі, т.я. дане погашення здійснено не відповідачем особисто і не уповноваженим її представником. З викладеного випливає, що у задоволенні позову належить відмовити у зв'язку з пропуском ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строку позовної давності, який останнє не просило поновити. Таким чином, висновок суду І інстанції про відмову у задоволенні позову є вірним, але мотиви, з яких суд дійшов цього висновку, є хибними. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивів відхилення позову і залишенню без змін в іншій часині.

Outcome: partial