Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 14 260 гривень, щомісячно, з відповідною індексацією. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 31 серпня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб було розірвано. Відповідач [PERSON], не допомагає утримувати доньку, на даний час дитина перебуває на повному утриманні позивача, відповідач відмовляється її утримувати у добровільному порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] не заперечував щодо обставини справи, проте заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 31 серпня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб було розірвано. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини що мають істотне значення. Нормою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. В силу ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема у статті 182 СК України частину другу викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Тому, обговорюючи питання про розмір аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з усіх видів його заробітку (доходу). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: partial