Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 22.12.87 року по 04.11.14 року працювала у відповідача, на час звільнення їй не виплачена заробітна плата у розмірі 48 638,46 грн. Судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва стягнуто з відповідача зазначену заборгованість, проте на даний час судовий наказ фактично не виконано. Посилаючись на те, що їй не виплачено всіх сум, належних при звільненні, просила, збільшивши позовні вимоги, стягнути з відповідача 65 404,18 грн. компенсації втрати частини за порушення строків виплати з урахуванням індексу інфляції та 70 373,38 грн. - середній заробіток за час затримки у виплаті заробітної плати за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року. Крім того, просила стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнену позовну заяву з наведених у ній підстав. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову в частині розміру вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ДП «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» з 22.12.87 року по 04.11.14 року. З довідки ДП «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» №165 від 10.11.14 року вбачається, що станом на 04.11.14 року у відповідача перед [PERSON] існує заборгованість з заробітної плати у розмірі 48 638,46 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст.24 Закону України «Про оплату праці» та ст.115 КЗпП України. Крім того, відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з наведеного вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати в розмірі 70 373,38 грн. за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Ст. 2 цього Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Як передбачено ст. 34 Закону України «Про працю» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Розрахунок суми компенсації визначено Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року за №159 (далі по тексту -Порядок), відповідно до п. 4 якого, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Суд бере до уваги розрахунок суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати наданий відповідачем, оскільки саме він відповідає вимогам Закону України «Про працю» та Порядку, і відповідно до нього належна до сплати сума компенсації становить 29 914,61 грн. Суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування завданої йому з боку відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не навів належного обґрунтування позовних вимог немайнового характеру, не зазначив докази, що підтверджують позовні вимоги в цій частині, не вказав з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Якщо факт заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідача в судовому засіданні не підтвердився та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями відповідача суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 1 504,32 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial