Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач АТ «Банк Альфа» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідачки [PERSON] . Просять стягнути з відповідачки [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №501065675 від 14 вересня 2018 року в сумі 103395,84 гривні, яка складається з наступного: 73886,30 гривень - заборгованість за кредитом, 8219,54 гривень - заборгованість по відсотках, 20090,00 гривень - заборгованість по комісії, 1200,00 гривень - штраф та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтували наступним. АТ "Альфа-Банк", та [PERSON] , уклали угоду про надання особистого кредиту №501065675. Відповідно до умов вищевказаного договору, Позивач АТ «Альфа-Банк» зобов`язується надати [PERSON] кредит. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши [PERSON] кредит. У порушення умов договору, [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконали, в результаті чого, станом на 02.10.2020 року, має прострочену заборгованість 103395,84 грн., а саме: за кредитом- 73886,30 грн., по відсотках - 8219,54 грн., по комісії - 20090,00 грн. У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору [PERSON] було нараховано неустойку. Станом на 02.10.2020 року, розмір неустойки становить: штраф 1200,00 грн. Відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання [PERSON] будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати часини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, АТ «Альфа-Банк» має право вимагати виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. Таким чином, зважаючи на невиконання [PERSON] зобов`язання, стосовно умов повернення кредиту, АТ «Альфа-Банк» вправі вимагати стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками, та неустойкою. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, надала письмовий відзив, в якому зазначила наступне. Відповідно до прохальної частини позову банк просить окрім заборгованості за кредитом та по відсотках, стягнути по комісії в сумі 20090,00 гривень та штраф 1200,00 грн., при цьому не надано жодних обґрунтувань щодо правомірності нарахування та стягнення цих сум. В оферті та акцепті наданих банком відсутні будь-які погодження щодо права банку щодо можливості нараховувати штраф. Умови приєднання відсутні, а нарахування комісії є незаконним, оскільки умови договору про нарахування розрахунково-касового обслуговування (комісійна винагорода), якого не було за той період як вона не платила за кредитом, через поважні причини- відсутність роботи та доходу через тривалу ситуацію в Україні з короновірусом, є нікчемними, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування». Відповідно до Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року №174, касове обслуговування, це - надання послуг з приймання, видачі та обміну готівки. У пункті 1 оферти і акцепту визначено, що за обслуговування кредиту банк встановлює комісійну винагороду за послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі 2,10 % річних, від суми кредиту. З графіку погашення вбачається, що вона нараховується щомісячно. Дана умова договору є недійсною. Згідно д ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними. Згідно із ЗУ «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійними. Відповідно до ч.8 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення комісії в сумі 20090,00 гривень та штрафу в сумі 1200,00 гривень. В судовому засіданні представник АТ «Альфа -Банк» Матвійчук М.З. позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені у відповіді на відзив, де зазначив, що 14.09.2018 року, [PERSON] звернулась до АТ «Альфа-Банк» з Офертою на укладення угоди про надання кредиту №501065675, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на таких умовах: Умови споживчого кредиту: кредит готівкою для власних потреб шляхом переказу коштів на рахунок № [NUMBER] ; сума 100000,00 грн; процентна ставка 13,99 % строк 48 місяців. Згідно п. 1 Оферти, зазначено «Під час користування Кредитом пропоную Банку надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та умовах, що визначені цим пунктом та Договором, за надання яких пропоную встановити комісійну винагороду, а саме: за обслуговування Кредиту 2,10% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ». Умови кредитної картки та відкриття кредитної лінії: відновлювальна кредитна лінія до 200000,00 грн; процентна ставка 26,00%; - строк 3 роки. При цьому, згідно п.2 Оферти, [PERSON] в Додатку № 1 та Додатку №4 пропонувала визначити: детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. Всі інші умови договору [PERSON] запропонувала врегулювати договором, який є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку. 14.09.2018 року зі сторони банку було підписано Акцепт пропозиції, згідно якої було прийнято пропозицію [PERSON] про укладення угоди на умовах визначених в Оферті. Також сторонами було підписано Додаток №1 до угоди про надання кредиту №501065675; Паспорта споживчого кредиту; Анкету - Заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, та Договір добровільного страхування. Шляхом підписання Додатку №1 до Угоди про надання кредиту «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», сторони погодили графік погашення заборгованості де в стовпчику під №7.2 розраховано плату за додаткові та супутні послуги банку, у тому числі розрахунково-касове обслуговування в розмірі 2100,00 щомісячно. Між сторонами було укладено змішаний договір, що містить у собі ознаки угоди про надання особистого кредиту, про розрахунково-касове обслуговування, в тому числі про розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості на підставі договору про комплексне банківське обслуговування, а за надання зазначених послуг встановлюється комісійна винагорода. Згідно ст.47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті. Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Згідно ст.53 цього ж Закону, банку забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку. Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин». Однак, після укладення оскаржуваної угоди [PERSON] не виявила наміру відкликати свою згоду, що свідчить про наявність у неї волі до укладення оскаржуваного правочину та настання відповідних наслідків, що обумовлені, в тому числі і щодо сплати комісійної винагороди. Що стосується законності договору в частині нарахування комісії, то позичальник ознайомився з паспортом споживчого кредиту, акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту, Додатком №1 до Кредитного договору (графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг), якими передбачена щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджується її підписом. Отже позичальник був ознайомлений про умови кредитування та реальну ціну фінансової послуги, які він мав би розуміти, підписуючи кредитний договір. Комісія за обслуговування кредиту, включена до сукупної вартості кредиту, вона встановлена у твердій грошовій сумі, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, що не суперечить вимогам законодавства. В той час, несправедливими умовами за положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» вважається можливість зміни плати за обслуговування кредиту чи встановлення її розміру у відсотковому вираженні від наданого кредиту або його непогашеної частини, і саме це є підставою для визнання таких умов договору недійсними. Отже, умова кредитного договору про сплату комісії не створює дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін та не завдає шкоди споживачеві. Отже, умови кредитного договору в частині сплати щомісячної комісії повністю відповідають вимогам чинного законодавства. Матеріали справи не дають підстав вважати, що дії позивача при укладанні кредитного договору суперечили волевиявленню відповідача та вимогам закону. Аналогічні висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 467/555/19. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] підтримала відзив та заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого банк просить стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту в сумі 73886,30 грн., по відсотках - 8219,54 грн. заборгованість по комісії в сумі 20090,00 грн. та штраф 1200,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості доданої до позову станом на 14.09.2020 року розмір поточної заборгованості клієнта зазначена в сумі 46 945,30 грн. Як вбачається із доданого до позову графіку погашення кредиту, останній платіж має бути здійснений 14.09.2022 року. Відповідно термін дії договору визначений сторонами до 14.09.2022 року. В той же час в у позовній заяві відсутні будь-які прохання з посилання на норми права щодо дострокового повернення боргу - тіла кредиту, який згідно розрахунків становить - 56450,54 грн. (100 000-43549,46). Згідно розрахунку вбачається, то станом на 14.09.2020 року за тілом кредиту заборгованість становить 17435,76 грн (нараховано за тілом кредиту 43549,46 грн. - погашено 26113,70 грн = 17435,76 грн.) Таким чином з розрахунку заборгованості доданої банком до позову вбачається наявність заборгованості по тілу кредиту в сумі 17435,76 грн., а не 73886,30 грн. З урахуванням того, шо банком кошти в сумі 31500грн. були неправомірно перераховано як комісія за обслуговування кредиту, заборгованість станом на 14.09.2022 року відсутня, оскільки заборгованість за тілом кредиту (згідно розрахунку) в сумі 17435,76грн. + 8219,54 грн. відсотки = 25655,30 грн. Таким чином, на час звернення із позовом заборгованість за кредитом була відсутня. Більше того, була наявна переплата в сумі 31500,00 - 25 655,30 грн.- 5844,70 грн. В оферті та акцепті наданих банком відсутні будь-які погодження щодо права банку та його можливості нараховувати штраф. Безпідставними є доводи позивача, що [PERSON] було погоджено, що ті умови договору, що не врегульовані офертою та акцептом, врегульовуються умовами договору в діючий редакції розміщеній на сайті банку. Окрім того банком додана анкета-заява позичальника. З даного питання Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 24.09.2014 (провадження № 6-144цс14), щодо форми кредитного договору, зазначивши, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може вважатися договором приєднання. З графіку погашення вбачається, що комісію за розрахунково касове обслуговування банком було нараховано в сумі по 2100,00 грн. щомісячно, що є об`єктивно необґрунтованим. Тим більше, як вбачається із розрахунку заборгованості з 14 грудня 2020 року [PERSON] припинила погашати кредит і гроші на рахунок банку не поступали. За таких обставин безпідставним є нарахуванням і вимога погасити по 2100,00 грн. (а всього 20 090,00 грн. на час звернення з позовом) за розрахунково-касове обслуговування, послуги з якого не надавалися - приймання та видача готівки були відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову банку в частині стягнення комісії за розрахунково-касове обслуговування в сумі 20090,00 грн. (оскільки вони нараховані за послуги які не надавалися), штрафу в сумі 1200,00 грн. та дострокового повернення тіла кредиту в сумі - 56450,54 грн. Суд, заслухавши представника позивача Матвійчука М.З. , представника відповідачки [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов АТ «Банк Альфа» є обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 14.09.2018 року звернулась до АТ «Альфа-Банк» з офертою на укладання угоди про надання кредиту №501065675, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої вбачається, що [PERSON] пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між [PERSON] та банком, зазначивши умови для укладення угоди. Тип кредиту: кредит готівкою, сума кредиту: 100000,00 гривень; процентна ставка % річних 13,99%, тип ставки - фіксована, строку кредиту 48 місяців. Під час користування кредитом пропонує банку надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування, у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті на укладення угоди без ПДВ; за обслуговування кредиту 2,10% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ. Комісійна винагорода за переказ коштів за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті банку. Дата повернення кредиту - 14.09.2022 року. Кредит надається позичальнику для власних потреб в розмірі 100000,00 гривень. Згідно Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №501065675, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.09.2018 року вбачається, що АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію [PERSON] . На укладення угоди про надання кредиту №501065675 від 14.09.2018 року обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. На підтвердження позовних вимог позивачем надано наступні докази: Копія заяви-анкети [PERSON] від 14.09.2018 року з даних якої вбачається, що остання своїм підписом надала згоду, що підписана нею заява складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Додаток №1 до угоди про надання кредиту №501065675 від 14.09.2018 року, відповідно до якого визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг та з якого вбачається розрахунок суми щомісячного платежу за кредитом, що включає суму кредиту, відсотків та комісію за розрахунково-касове обслуговування щомісячно. Копія паспорту споживчого кредиту від 14.09.2018 року який містить всі істотні умови договору, в тому числі реальну річну проценту ставку 26 проценти, на яку також погодилася позичальник, підписавши даний паспорт. Розрахунок заборгованості за договором №501065675 від 14.09.2018 року, укладеного між АТ «Банк Альфа» та [PERSON] станом на 02.10.2020 року, з даних якого вбачається, що заборгованість за кредитним договором №501065675 від 14.09.2018 року становить 103395,84 гривні, яка складається з наступного: 73886,30 гривень - заборгованість за кредитом, 8219,54 гривень - заборгованість по відсотках, 20090,00 гривень - заборгованість по комісії, 1200,00 гривень - штраф. Виписку про рух коштів, сплати щомісячних платежів, процентів по кредитному договору №501065675 від 14.09.2018 року. Копію умов публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо виконання зобов`язань та правові наслідки та відповідальність за порушення зобов`язань. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що: Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії, а також штрафу. При укладенні 14.09.2018 спірного кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, відповідачка [PERSON] засвідчила, що вона погодилася з його умовами. [PERSON] після підписання договору добровільно погодилася з відповідними умовами кредитного договору виконувала умови кредитного договору та сплачувала кошти в рахунок погашення заборгованості. АТ «Альфа-Банк» надано [PERSON] кредит (послугу) в повному обсязі в розмірі та на умовах, встановлених укладеним обома сторонами кредитним договором. Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у відповідачки [PERSON] утворилась заборгованість, яка відповідно до вимог кредитного договору та чинного законодавства підлягає виконанню та сплаті. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Разом з цим, позовні вимоги про стягнення штрафу позивач обґрунтовує положеннями ст. 549, 550 ЦК України, при цьому, в наданих до суду документів не йде мова про такі умови кредитування, як штраф, не визначено його розмір, не вбачається, що відповідачка була обізнана про такий вид відповідальності. У зв`язку з чим, суд вважає вимоги в частині стягнення з відповідачки [PERSON] штрафу у розмірі 1200,00 грн. недоведеними та не вбачає підстав для їх задоволення. На підставі викладеного позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення в сумі 102195,84 гривень, яка складається з наступного: 73886,30 гривень - заборгованість за кредитом, 8219,54 гривень - заборгованість по відсотках, 20090,00 гривень - заборгованість по комісії. Згідно ч.1, п.3, ч.2 ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд також враховує роз`яснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У зв`язку з викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2080,00 грн. Щодо посилання відповідачки [PERSON] та її представника щодо неправомірного нарахування та стягнення комісії за розрахунково-касове обслуговування в сумі 20090,00 грн. судом встановлено. За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності). Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Згідно частини чотирнадцятої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Підписуючи оферту, споживчий паспорт та графік погашення заборгованості, відповідачка [PERSON] засвідчила факт ознайомлення її з його умовами та надала свою згоду на отримання послуги на цих умовах. Відповідна оферта, акцепт, споживчий паспорт та графік погашення заборгованості здійснені саме у письмовій формі, і такий письмовий доказ зазначеного факту є достатнім. Адже закон містить вимогу повідомити споживача про певні умови, але не містить вимоги підписання споживачем саме такого документа, у якому такі умови були би повністю викладені. Таким чином, свобода договору визначає право громадян вступати чи утримуватись від вступу в будь-які договірні відносини. До матеріалів справи позивачем долучено копію паспорта споживчого кредиту, та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, в яких міститься Графік щомісячних платежів та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредит. Даний документ підписаний позичальником поруч з графою «підпис позичальника на цьому Договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування» в кінці документу. Відповідно до Додатку №1 до Угоди про надання кредиту «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», сторони погодили графік погашення заборгованості, де розраховано плату за додаткові та супутні послуги банку, у тому числі розрахунково-касове обслуговування в розмірі 2100,00 гри щомісячно. Згідно частин першої, другої статті 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. Якщо споживач подає повідомлення не особисто, воно має бути засвідчене нотаріально або подане і підписане представником за наявності довіреності на вчинення таких дій. Проте, відповідачка [PERSON] не відмовлялася від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала, і навіть не зверталася до кредитора за додатковими роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористалася цим своїм правом. Згідно пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Як встановлено судом, позивачем надано відповідачці [PERSON] кредит (послугу) в повному обсязі в розмірі та на умовах, встановлених укладеним обома сторонами кредитним договором. Відповідачка [PERSON] добровільно погодилася з відповідними умовами кредитного договору, виконувала його з моменту укладення, сплачуючи кредит, вказаний кредитний договір визнаний недійсним бути не може. Доводи відповідачки [PERSON] щодо несправедливості певних положень оспорюваного кредитного договору суд оцінює критично, оскільки вони випливають лише з її особистих суб`єктивних оцінок як боржника, зацікавленого у мінімізації своїх грошових зобов`язань. При цьому, на час укладання договору відповідачка [PERSON] погоджувалась з його умовами та взяла на себе відповідні зобов`язання добровільно. Таким чином, включення до умов кредитного договору комісійної винагороди не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: partial