Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. де третя особа Амур-Нижньодніпровська районна у м.Дніпропетровську рада, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батька, який проживає окремо від неї, зазначивши в обґрунтування позову, що з 16 липня 2005 року по 18 липня 2007 року перебував у шлюбі з відповідачем, від якого народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. З моменту розірвання шлюбу відповідач заперечувала щодо його побачень з дитиною, чинила перешкоди в цьому, які виразилися у постійній зміні місця проживання, не надання номеру телефону, відмовляла у побаченні з дитиною. Позивач бажає приймати участь у вихованні дитини, як людина, яка має вищу освіту, що, на його думку, буде позитивно впливати на процес виховання дитини, а також на подальший життєвий вибір дитини. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування позивача із дитиною спричинить шкоду доньці не має. Тому на підставі викладеного просив суд зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO] та визначити такі способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини - систематичні побачення з донькою виходячи з графіку роботи позивача 1 раз на місяць - субота та неділя з перебуванням у м. Кривий Ріг за адресою - [ADDRESS], та в день народження доньки [INFO] з 12 годин до 18 годин, а також на період відпустки позивача для оздоровлення доньки на морі за кошти позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, на задоволенні позові наполягали. Крім іншого, позивач [PERSON] суду пояснив, що після розлучення з відповідачем, він вважав, що якщо він не буде турбувати дитину, так буде найкраще. На теперішній час він бажає спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні. У разі якщо донька сама не захоче спілкуватися, він готовий заради дитини відмовитися від цього. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, пояснивши, що у спілкуванні з дитиною відповідач ніколи не чинила перешкоди, але відповідач сам самоусунувся від виховання дитини та спілкування з нею. Просили у позові відмовити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради [PERSON] підтримала надане рішення Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради. Вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], психолога [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.159 СК України позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні може бути заявлений якщо один з батьків, з ким проживає дитина, ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України „Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.1 ч.ч.2,3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст.3,7,8,18,19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007), дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним, такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з батьків. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони з 16 липня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2007 року шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №356 від 18 липня 2007 року. Позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] та проживає в [ADDRESS], працює в ТОВ «ВЕРСТАТ ПЛЮС», позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та проживає в [ADDRESS]. Разом з нею проживає донька сторін [PERSON]. Під час розгляду справи судом виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради розглянуто питання щодо призначення днів побачень батька [PERSON] з дитиною [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради від 21 березня 2014 року №71 призначено [PERSON] дні побачень з дитиною [PERSON] кожні першу та третю суботу місяця з 12-00 годин до 18-00 годин за місцем проживання дитини за адресою - [ADDRESS] у присутності матері. Крім того, вирішено переглянути дане питання у червні 2014 року у зв'язку з тим, що необхідно встановити контакт дитини з батьком. Судом також встановлено, що [PERSON] навчається в Комунальному закладі освіти «Середньо загальноосвітня школа №121» Дніпропетровської міської ради». Крім того, з пояснень відповідача [PERSON] та наданої нею таблиці вбачається, що дитина [PERSON] відвідує гуртки з Петриківського розпису, бісероплетіння, шахів, карате та джампингу. Належних доказів про відвідування зазначених гуртків зі школи або іншого учбового закладу, в якому дитина відвідує такі гуртки із зазначенням днів та часу, суду не надано. З урахуванням наведеного, наданих доказів, того, що відповідач має постійну роботу та заробіток і відповідно до ст.153 СК України має право на безперешкодне спілкування зі своєю донькою, має бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача [PERSON] та її представника щодо позбавлення права позивача на спілкування з дитиною, оскільки в суді не встановлено, що спілкування батька з донькою буде перешкоджати нормальному вихованню дитини та суперечити найкращим інтересам дитини. Не надано таких доказів і стороною відповідача. Разом з тим, судом також встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач [PERSON] тривалий час не спілкувався з дитиною. За змістом ч.2 ст.159 СК України в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. В судовому засіданні позивач пояснив, що так як він працює, проживає в іншому місці, просив би визначити дні побачення з дитиною саме у вихідні дні. Оскільки він дійсно тривалий час не спілкувався з дитиною, на тепер необхідно встановити контакт з дитиною, він не заперечував проти присутності в дні побачень іншої особи, в тому числі і відповідачки до встановлення контакту з дитиною. Розглядаючи справу, враховуючи всі встановлені обставини і насамперед те, що позивач тривалий час не спілкувався з дитиною, суд вважає за необхідне в інтересах дитини покласти на орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради контроль за виконанням даного рішення суду. З огляду на вищевикладене, з урахуванням всіх обставин справи, показів психолога [PERSON], суд вважає, що позивачу слід надати право спілкуватися з його донькою [PERSON], [INFO], першу та третю суботи місяця з 15 годин до 18 годин в м.Дніпропетровську в присутності матері [PERSON] протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду для встановлення контакту батька [PERSON] з його донькою [PERSON], [INFO]. Оскільки на первинному етапі важливе значення має встановлення контакту батька і дитини, суд вважає за необхідне покласти на орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради контроль за виконанням даного рішення суду протягом трьох місяців. Після спливу трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у разі встановлення контакту батька [PERSON] з його донькою [PERSON], [INFO], що знайде своє відображення в рішенні Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради, надати протягом наступних трьох місяців право [PERSON] спілкуватися з його донькою [PERSON], [INFO], першу та третю суботи місяця з 12 годин до 18 годин в м. Дніпропетровську. Разом з тим, суд вважає за необхідне знову покласти на орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради контроль за виконанням даного рішення суду протягом наступних трьох місяців. Після спливу шести місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у разі встановлення позитивного контакту у спілкуванні батька [PERSON] з його донькою [PERSON], [INFO], що знайде своє відображення в рішенні Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, надати право [PERSON] спілкуватися з його донькою [PERSON], [INFO], один раз на місяць - з 12 годин третьої суботи місяця до 18-00 годин третьої неділі місяця за місцем його проживання, а також надати право [PERSON] спілкуватися з його донькою [PERSON], [INFO], щорічно протягом одного тижня влітку під час його відпустки за місцем його проживання та з виїздом на літній відпочинок. Що стосується дня народження визначити це питання за домовленістю сторін після встановлення контакту батька та дитини. В іншій частині позову - відмовити. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: partial