Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У жовтні 2019 року АТ «Креді Агріколь Банк» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2017 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений Комплексний договір № 8/2115470, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 224660,10 грн., строком з 24.10.2017 року по 23.10.2022 року включно, зі сплатою 5,00 % річних та комісійної винагороди в розмірі 1,70 % в місяць від суми кредиту. АТ «Креді Агріколь Банк» виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору перед позивачем станом на 11.12.2019 року в загальному розмірі 172057,17 грн., яку останній просив стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглядати справу без участі представника позивача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 15.01.2020 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 24.10.2017 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений Комплексний договір № 8/2115470, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 224660,10 грн., строком з 24.10.2017 року по 23.10.2022 року включно, зі сплатою 5,00 % річних та комісійної винагороди в розмірі 1,70 % в місяць від суми кредиту (п.п. 1.1., 1.3.1, 1.3.2. Комплексного договору № 8/2115470). Згідно п. 1.1. Комплексного договору № 8/2115470, [PERSON] прийняв на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом, нараховані проценти та комісію щомісячно в число місяця, визначене Графіком погашення заборгованості, як День повернення кредиту. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Банк свої зобов`язання за Комплексним договором № 8/2115470 виконав в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов`язувався погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. Судом встановлено, що 15.07.2019 року та 15.08.2019 р. на адресу Позичальника були направлені вимоги про дострокове виконання зобов`язань, але вони залишена поза увагою (а.с. 23, 24). Пунктом 2.3.6 Правил надання споживчого кредиту в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя позичальника, передбачено, що якщо Позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової Вимоги Банком, не виконає Вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, Банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно Позичальника в порядку, передбаченому законодавством України. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так згідно п. 3.1. Комплексного договору № 8/2115470, у разі прострочення строку оплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. У зв`язку з простроченням відповідачем платежів за кредитним договором, згідно з розрахунком наданим позивачем (а.с. 4), станом на 11.10.2019 року загальна заборгованість становить 172057,17 грн., яка складається з: строкової заборгованості за кредитом у розмірі - 144570,22 грн.; простроченої заборгованості за кредитом у розмірі - 620,55 грн.; нарахованої комісії у розмірі - 3819,22 грн.; нарахованих відсотків у розмірі - 370,75 грн.; прострочених відсотків у розмірі - 1942,20 грн.; простроченої комісії у розмірі - 19096,10 грн.; пені в сумі - 1638,13 грн. Згідно п. 1.3 Комплексного договору №8/2115470 від 24.10.2017 року за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70 % у місяць від суми кредиту. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. На підставі викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованої комісії у розмірі - 3819,22 грн. та простроченої комісії у розмірі - 19096,10 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за Комплексним договором 8/2115470 від 24.10.2017 року та протягом тривалого часу не розраховується з позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту в загальному розмірі 149141,85 грн., яка складається з строкової заборгованості за кредитом у розмірі - 144570,22 грн.; простроченої заборгованості за кредитом у розмірі - 620,55 грн; нарахованих відсотків у розмірі - 370,75 грн.; прострочених відсотків у розмірі - 1942,20 грн.; пені в сумі - 1638,13 грн, яка підлягає до стягнення з відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2237,60 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial