Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом і просить стягнути на свою користь солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму боргу по кредитному договору № 11074431000, укладеному між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] При цьому банк посилається на те, що відповідно до кредитного договору № 11074431000, укладеному 14.11.2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») та [PERSON] банк надав останній споживчий кредит на суму 277000,00 доларів США під 11,30% річних, а [PERSON] зобов'язалась повернути кредитні кошти та сплатити проценти відповідно до графіку погашення кредиту (Додаток №1 до Договору). З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору з [PERSON] укладено договір поруки №58171 від 14.11.2006 року; з [PERSON] укладено договір поруки №59701 від 14.11.2006 року; з [PERSON] укладено договір поруки №59651 від 14.11.2006 року. У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань по вказаному кредитному договору, сума боргу станом на 22.04.2014 року складає 1563526 (один мільйон п'ятсот шістдесят три тисячі п'ятсот двадцять шість) гривень 10 коп., які банк просить стягнути солідарно з боржника та поручителів. В судовому засіданні представник банку по довіреності Васильєва К.В. вимоги довірителя підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, викликані у встановленому законом порядку, про поважність причин не явки суду не повідомлено. Представник відповідача [PERSON] по довіреності [PERSON] позов банку не визнав, звернувся до суду з зустрічним позовом свого довірителя в якому просив Визнати договір поруки № 59701 від 14 листопада 2006 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», [PERSON] та [PERSON] припиненим з 15 листопада 2007 року. При цьому представник [PERSON] пояснив, що Пунктом 9.5. вказаного кредитного договору № 110744331000 від 14.11.2006 року передбачено, що строк дії даного договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та або пені у разі її нарахування. Розділом 11 пункт 11.1. «Порядок дострокового повернення кредиту» вказаного кредитного договору № 110744331000 від 14.11.2006 року передбачено, що у випадку настання обставин визначених у кредитному договорі та направлення банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати отримання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Представник [PERSON] вважає, що строк (термін) виконання позичальником обов'язку за кредитним договором № 110744331000 від 14.11.2006 року згідно пп. 9.5., 11.1. договору визначений моментом пред'явлення вимоги. Розділом 3 «Строк дії договору і порядок його припинення» пунктом 3.2. Договору Поруки № 59701 від 14.11.2006 року передбачено, що порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по вищеназваному кредитному договору. Таким чином, у Договорі Поруки № 59701 від 14.11.2006 року не встановлено строку припинення поруки. З огляду на це, представник [PERSON] вважає, що договір поруки № 59701 укладено між ПАТ «УкрСиббанк», [PERSON] та [PERSON] 14 листопада .2006 року, за умовами договору строк припинення поруки не встановлено, а строк виконання основного зобов'язання визначено моментом пред'явлення вимоги, а також те що кредитор - ПАТ «УкрСиббанк» протягом року з дня укладання вказаного договору поруки не пред'явив позову до поручителя, то існують підстави для визнання договору поруки припиненим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов банку е визнала, просила відмовити у його задоволенні щодо стягнення з неї суми заборгованості, посилаючись на ті обставини, що банк пропустив строк звернення до неї, як поручителя, з подібними вимогами. Суд, заслухавши думку осіб, що з'явилися, вирішив закінчити розгляд справи за відсутності відповідачів - [PERSON] та [PERSON] Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON], пояснення відповідача [PERSON], суд вважає позов ПАТ «Украсиббанк» обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] обґрунтованим доведеним і таким, що підлягає задоволенню повністю. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до кредитного договору № 11074431000, укладеному 14.11.2006 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») та [PERSON] банк надав останній споживчий кредит на суму 277000,00 доларів США під 11,30% річних, а [PERSON] зобов'язалась повернути кредитні кошти та сплатити проценти відповідно до графіку погашення кредиту (Додаток №1 до Договору). З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору з [PERSON] укладено договір поруки №58171 від 14.11.2006 року; з [PERSON] укладено договір поруки №59701 від 14.11.2006 року; з [PERSON] укладено договір поруки №59651 від 14.11.2006 року. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань по вказаному кредитному договору, сума боргу станом на 22.04.2014 року складає 1563526 (один мільйон п'ятсот шістдесят три тисячі п'ятсот двадцять шість) гривень 10 коп., які банк просить стягнути солідарно з боржника та поручителів. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Суд знаходить, що є всі законні підстави для задоволення позову банку в частині стягнення боргу з боржника [PERSON] Однак, суд враховує те, що за умовами кредитного договору № 110744331000 від 14.11.2006 року позичальник [PERSON] отримала від кредитора ПАТ «УкрСиббанк» суму кредиту - 277000 доларів США. Термін повернення кредиту - згідно графіку погашення кредиту, процентна ставка - 11, 3 % річних; інші умови в т.ч. порядок дострокового погашення кредиту - згідно з кредитним договором. Пунктом 9.5. кредитного договору № 110744331000 від 14.11.2006 року передбачено, що строк дії даного договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредит, сплати нарахованих процентів, комісій та або пені у разі її нарахування. Розділом 11 пункт 11.1. «Порядок дострокового повернення кредиту» кредитного договору № 110744331000 від 14.11.2006 року передбачено, що у випадку настання обставин визначених у кредитному договорі та направлення банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати отримання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Отже, суд вважає встановленим, що строк (термін) виконання позичальником обов'язку за кредитним договором № 110744331000 від 14.11.2006 року згідно пп. 9.5., 11.1. договору визначений моментом пред'явлення вимоги. Розділом 3 «Строк дії договору і порядок його припинення» пунктом 3.2. Договору Поруки № 59701 від 14.11.2006 року передбачено, що порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по вищеназваному кредитному договору. Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спорів, які виникають з кредитних правовідносин» встановлено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, суд робить висновок, що у Договорі Поруки № 59701 від 14.11.2006 року не встановлено строку припинення поруки. На підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. На підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Вказаний строк може бути передбачений в договорі (договірний строк) або визначений в законі (законний строк). За відсутності відповідної договірної умови слід застосовувати строки, передбачені у ч. 4 ст. 559 ЦК України. Законний строк може бути різної тривалості: 6 місяців - для зобов'язань з визначеним строком виконання та 1 рік - для зобов'язань, строк виконання яких не визначений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Суд вважає, що за своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є припиняючим, що принципово впливає на вирішення ряду питань: 1) його закінчення є підставою для припинення поруки; 2) у випадку пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених у ст. ст. 263, 264, ч. 5 ст. 267 ЦК України; 3) суд зобов'язаний самостійно застосовувати норми про строк на відміну від строку позовної давності, який застосовується судом за заявою сторін; 4) у випадку, якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно одержаного кредитором; 5) встановивши факт закінчення строку, суд відмовляє кредитору в позові за відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося у зв'язку з його спливом. Як випливає із ч. 4 ст. 559 ЦКУ в межах зазначеного строку кредитор повинен звернутися до поручителя з вимогою про примусове виконання взятого ним зобов'язання. Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. З огляду на вказане, доцільно тлумачити використовуваний в ч. 4 ст. 559 ЦК України термін "вимога" в широкому значенні - маючи на увазі будь-яку вимогу кредитора до поручителя, в тому числі і позовну. Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Практика цивільного права відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року також виходить з того, що згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оскільки, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Суд, враховуючи те, що договір поруки № 59701 укладено між ПАТ «УкрСиббанк», [PERSON] та [PERSON] 14 листопада .2006 року, за умовами договору строк припинення поруки не встановлено, а строк виконання основного зобов'язання визначено моментом пред'явлення вимоги, а також те що кредитор - ПАТ «УкрСиббанк» протягом року з дня укладання вказаного договору поруки не пред'явив позову до поручителя, вважає, що існують всі законні підстави для визнання даного договору поруки припиненим. Цей факт, по аналогії, також унеможливлює стягнення заборгованості і з інших поручителів.

Outcome: partial