Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів заробітку щомісяця в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 300 гривень на утримання сина [PERSON]. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1996 року.( а.с.8) Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]( а.с.5), який знаходиться на утриманні позивачки, відповідач є батьком дитини. Добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Ст. 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обвязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. П. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості має батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (\~ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що неповнолітній син проживає разом з матір'ю. Відповідач не надає позивачці кошти на утримання дитини у добровільному порядку, а відтак право позивачки на стягнення аліментів на утримання дитини підлягає захисту судовим рішенням. З урахуванням наведеного, суд вважає, оскільки на утриманні позивачки перебуває малолітній син, який проживає разом з нею, відповідач є батьком її сина, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у звязку з цим позивач має право на утримання аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 600 грн., оскільки ця сума відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України і не є меншою 30-ти % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейний кодекс не встановлює меж розміру аліментів, які стягуються у твердій грошовій сумі і залишає визначення цього розміру на розсуд суду. Встановлені в справі обставини (зокрема, навчання дитини) дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 12 березня 2016 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial