Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що працює у ДП «Ренійський морський торговельний порт» на посаді інспектора канцелярії. За період роботи з жовтня 2020 року по лютий 2021 року у відповідача виникла заборгованість із заробітної плати перед позивачем, яка складає за розрахунком позивача 16 580 (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) грн. 10 коп. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій також просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника та довідку від 30 березня 2021 року про заборгованість із заробітної плати позивачу за жовтень 2020 року - лютий 2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України встановлено, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути частково задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, позивач працює у ДП «Ренійський морський торговельний порт» на посаді інспектора канцелярії. За період роботи з серпня 2020 року по лютий 2021 року у відповідача виникла заборгованість із заробітної плати перед позивачем, яка складає за розрахунком позивача 16 580 (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) грн. 10 коп. В обґрунтування зазначеної заборгованості позивач посилалась на надану їй довідку про заборгованість із заробітної плати від 04 березня 2021 року, яка сумою за жовтень 2020 року - лютий 2021 року становить 16 580 (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) грн. 10 коп., а саме: жовтень 2020 року - 2 715 грн. 56 коп., листопад 2020 року - 1 198 грн. 41 коп., грудень 2020 року - 2 405 грн. 74 коп., січень 2021 року - 6 489 грн. 71 коп., лютий 2021 року - 3 770 грн. 68 коп. Представником відповідача до матеріалів справи долучена довідка від 30 березня 2021 року про заборгованість із заробітної плати позивачу за жовтень 2020 року - лютий 2021 року, яка складає 16 372 (шістнадцять тисяч триста сімдесят дві) грн. 19 коп., а саме: жовтень 2020 року - 2 715 грн. 56 коп., листопад 2020 року - 1 198 грн. 41 коп., грудень 2020 року - 2 405 грн. 74 коп., січень 2021 року - 6 489 грн. 71 коп., лютий 2021 року - 3 562 грн. 77 коп. З аналізу наданих довідок, судом встановлено, що позивачу частково виплачена заборгованість із заробітної плати за лютий 2021 року. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за вищезазначений період трудових відносин складає 16 372 (шістнадцять тисяч триста сімдесят дві) грн. 19 коп. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Статтею 94 КЗпП України, встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок, які не сплачені позивачем при зверненні до суду у зв`язку з звільненням позивача від їх оплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial