Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної Установи «Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К. Гусака Національної Академії Медичних Наук України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 25.08.1999 року по 11.02.2015 рік працював газоелектрозварником адміністративно-господарчої частини. Відповідно до Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595, Постанови Президії Національної Академії наук України від 13.11.2014 р., № 11/4 Постанови Президії від 17.11.2014 р. № 18 , Державна Установа «Інститут невідкладної і відновної хірургії ім.. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України» був переміщений з території проведення АТО м. Донецьк , пр.. Ленінський, 47 до м. Києва, вул.. Героїв Севастополя, 30. На підставі Наказу від 18.06.2018 р. № 16к « Про звільнення працівників ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім.. В.К. Гусака НАМН України», на виконання наказу НАМН України від 20.11.2014 р. № 83 «Про переміщення ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім.. Гусака НАМН України» , Наказу ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України» від 09.12.2014 р. № 4 «Щодо переміщення ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім.. В.К. Гусака НАМН України» в м. Київ, її було звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України з 11.02.2015 р. в зв`язку з її відмовою від переведення в іншу місцевість разом з установою. В порушення вимог ст.ст. 47,116 КЗпП України відповідач не здійснив з ним розрахунок при звільненні. Заборгованість по заробітній платі за період грудень 2014 року по лютий 2015 рік становить 6700,89 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6700,89 грн., вихідну допомогу в сумі 2759,19 грн. на підставі ст. 44 КЗпП України, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 58074,38 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 11232,66 грн. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з 17.11.2014 року ДУ «Інститут невідкладної і відновної хірургії ім.. В.К. Гусака НАМН України» здійснював свою діяльність на території м. Києва. Позивач до м. Києва не виїжджав та не відпрацьовував робочий час в м. Києві та був звільнений на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України з 11.02.2015 року. Відповідно до тарифікаційного списку Інституту на 2014 рік посадовий оклад позивача -електрогазозварювальника посадовий оклад 1235 грн, тарифний розряд 6, кваліфікаційна категорія 5. Сума заборгованості по заробітній платі перед позивачем становить: -за грудень 2014 рік- 1852,50 грн., -січень 2015 рік- 1852,50 грн., -лютий 2015 рік- 716,96 грн. Розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати має бути проведений виключно з 01.01.2014 р по 11.02.2015 р. у зв`язку зі сплатою заборгованості по заробітній платі позивачу за жовтень-листопад 2014 р. та може становити 4598,20 грн. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. ( а. с. 56-61). В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, просив справу слухати без участі представника. ( а.с. 68). Суд розглянув справу за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 25.08.1999 року по 11.02.2015 рік, де працював газоелектрозварником адміністративно-господарчої частини. ( а.с. 17). Наказом № 42 к від 06.11.2018 року [PERSON] звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України ( а.с. 19). Судом встановлено, що з 17.11.2014 року Інститут провадив свою діяльність в м. Києві. Вказані обставини не заперечуються представник позивача в судовому засіданні. Позивач звернувся до відповідача про проведення з ним розрахунку по заробітній платі 10.12.2018 року, яка отримана відповідачем 20.12.2018 року. ( а. с. 23-26). Відповідачем у відзиві на позовну заяву визнана заборгованість по заробітній платі в сумі 4421,96 грн. , а саме за грудень 2014 р. в сумі 1852,50 грн., за січень 2015 р.- в сумі 1852 грн., за лютий 2015 р.- в сумі 716,96 грн. ( а.с. 60). В судовому засіданні представник позивача погодилась із сумою заборгованості по заробітній платі перед позивачем за період з грудня 2014 р. по лютий 2015 р. в сумі 4421,96 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до положень\~ст. 115 КЗпП України,\~ст. 24 Закону України "Про оплату праці"\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2014 р. по лютий 2015 р. в сумі 4421,96 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок. Днем звільнення вважається останній день роботи. У цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати: має бути видана заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані дні відпустки. Статтею 117 КЗпП України встановлено обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому визначальним є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку . Підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Оскільки відповідач не виплатив позивачу вчасно суми, що належать йому у зв`язку із звільненням, на момент свого звільнення не працював, а вимога була отримана відповідачем 20.12.2018 року , то заборгованість по заробітній платі повинна була виплачена не пізніше 21.12.2018 року. Саме з цієї дати необхідно розраховувати середній заробіток, відповідно до ст. 117 КЗпП України за час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 21.12.2018 року по день фактичного розрахунку-день ухвалення рішення суду 13.01.2021 рік. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата становить : ( 1852,50 (грудень) + 1852,50 ( січень)):42= 88,21грн. Середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні становить : 88,21 х 513(кількість робочих днів з 21.12.2018 по 13.01.2021 рік)= 45251,73 грн. Отже, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 4421,96 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 45251,73 грн. Відповідно до\~статті 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III\~\~підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (стаття 1). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) (стаття 2). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4). Відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року №159\~затвердив «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Відповідно до п. 2.2\~рішення Конституційного Суду від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013\~кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Відповідно до пунктів 4, 5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4). Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (пункт 5). Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, які викладені у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-43цс14, від 14 грудня 2016 року у справі № 428/7002/14-ц, відповідно достатті 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III\~\~компенсація втрати частини заробітної плати провадиться підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. \~Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);\~\~ 3) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4)\~\~зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Таким чином право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Використане у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-58цс11, у постанові від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16). Механізм розрахунку компенсації докладно описано у п. 4 Порядку №159. Наведемо розрахунок суми компенсації у вигляді формули:\~\~Ск = (Д н/в х Приріст Іі) : 100 , де: Ск - сума компенсації;\~\~Д н/в - дохід, не виплачений за відповідний період після утримання податків та обов`язкових платежів;\~\~Приріст Іі - приріст індексу інфляції у відсотках за період невиплати. Його визначають множенням місячних індексів інфляції за період невиплати доходу. Компенсація за невиплату заробітної плати за грудень 2014 рік становить: 143,3%х112,4%х113,7%х109,8%х104,2% х 105%)х1852,50-1852,50 =2, 2х 1852,501852,50= 2223,09 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за січень 2015 рік становить: (105,3%х110,8%х114%х102,2%х100,4%х99%х99,2%х102,3%х98,7%х102%х100,7%х 112,4%х113,7%х109,8%х104,2%х105%) х 1852,50-1852,50=2,13х 1852,50-1852,50=2093,32 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за лютий 2015 рік становить: (110,8%х114%х102,2%х100,4%х99%х99,2%х102,3%х98,7%х102%х100,7%х 112,4%х113,7%х109,8%х104,2% х 105%)х716,96)-716,96= 2,02х 716,96- 716,96=731,29 грн. Всього компенсація за невиплату заробітної плати становить :2223,09+2093,32+731,29=5047,70 грн. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст. 36 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути вихідну допомогу у розмірі 1852,50 грн. Згідно із п. 164.2.1, п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України доходи у вигляді заробітної плати, нараховані ( виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору ( контракту), включаються до складу загального місячного ( річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168 .1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 цього Кодексу. Отже, заробітна плата, яка підлягає стягненню з відповідача є сумою, з якою під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податки та збори. \~ \~ Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 4421,96 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 45251,73 грн.,\~вихідну допомогу\~в сумі\~1852,50\~грн.,\~та компенсацію\~за невиплату заробітної\~плати в\~сумі 5047,70 без утримання податків і обов`язкових платежів, Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 565,73 грн. \~ \~ \~ \~ \~ На\~підставі викладеного,\~

Outcome: partial