Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Зазначає, що відповідач матеріально не допомагає утримувати дітей. Вказує на те, що відповідач працює за кордоном, має постійну роботу, інших утриманців не має, є зоровим чоловіком, тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. При цьому зазначає, що молодший син [PERSON] є інвалідом, діагноз м`язова дистрофія Дюшена , тому він потребує постійного догляду та лікування, зокрема, зазначає, що вона з відповідачем разом лікували дитину в приватній клініці в Румунії, однак, після розлучення батько ухиляється віл надання будь якої допомоги. Вказує, що сину рекомендовано двічі на рік проходити курс лікування та реабілітації, які обходяться у 40 000 грн. Зважаючи на викладене просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача -аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також просить суд стягнути додаткові витрати на лікування [PERSON] [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив вказував на те, що він постійно купує дітям одяг, подарунки, відправляє кошти на лікування сина, що він практично повністю оплачує лікування та реабілітацію дитини, зокрема, вказував на те, що надсилав позивачці у 2020 році кошти на утримання дітей в розмірі 1000 євро, 2000 євро, 500 євро. Також вказував на те, що ним у 2021 році було витрачено на придбання речей для доньки 20 000 гривень, для сина - 10 000 грн., також ним було сплачено 15 000 грн. на придбання комп`ютера. Просив врахувати, що він ніде не працює, допомагає своїй матері. А тому просив позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дітей у мінімальному розмірі в сумі 1255 грн., та відмовити у стягненні із нього додаткових витрат на дитину. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позові, просила суд, задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що його довіритель не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка. Також просив відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину за їх недоведеністю. При цьому посилався, що відповідач добровільно надає кошти на утримання дітей. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2006 року, який розірвано рішенням Глибоцького районного суду від 07.12.2020 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Встановлено, що дитина [PERSON] є інвалідом дитинства, діагноз м`язова дистрофія Дюшена , тому він потребує постійного догляду та лікування. Дитина [PERSON] - Бянка здорова. Відповідач [PERSON] є молодим, здоровим чоловіком, нікого на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, однак, на даний час перебуває за кордоном, там працює, на що вказував представник відповідача. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями150,180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами 1, 2статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2 318 грн, з 1 грудня 2 395 грн. Ураховуючи вищенаведене, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я дітей, в тому числі, що дитина [PERSON] є інвалідом дитинства, матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліментів в розмірі 2 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. При цьому, суд виходить із того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач, зокрема, у сумі 2500 грн. на кожну дитину. Так, у відзиві на позов сам відповідач стверджує, що він надсилав позивачці у 2020 році кошти на утримання дітей в розмірі 1000 євро, 2000 євро, 500 євро. Також вказував на те, що у 2021 році ним було витрачено на придбання речей для доньки 20 000 гривень, для сина - 10 000 грн., також ним було сплачено 15 000 грн. на придбання комп`ютера, а в судовому засіданні представник відповідача вказував на те, що його довіритель у 2021 році витратив 15 000 грн. на реабілітацію сина. Вказані обставини, на думку суду, вказують на достатній рівень доходів відповідача. Відмовляючи у стягненні додаткових витрат на дитину суд виходить із наступного. Звертаючись до суду із позовом, позивачка посилаючись на те, що дитина [PERSON] є інвалідом, потребує постійного догляду та лікування, зокрема, що рекомендовано двічі на рік проходити курс лікування та реабілітації, які обходяться у 40 000 грн., тому просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування сина у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні документи про вартість медичних послуг, витрат на лікування та інших витрат, що повинні фінансуватися наперед чи постійно. За відсутності доказів про наявність передбачуваних додаткових витрат на лікування дитини, у тому числі про їх характер, розмір та тривалість, стягнення таких витрат з відповідача у зазначеному позивачкою розмірі буде припущенням. Відповідно до статті 12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин 1, 6статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивачкою не подано до суду жодного доказу на понесені нею витрати на лікування дитини, як не подано нею доказів які витрати повинні бути понесені у майбутньому, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Як передбачено ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: partial