Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 22 вересня 2014 року у м. Дрогобичі Львівської області на вул. Трускавецькій, 113, сталася ДТП за участі автомобілів «ЗАЗ 110557» (держномер ВС2069ЕН) під керуванням [PERSON], який належав [PERSON], та «Пежо Експерт» (держномер АТ0544ЕН) під керуванням [PERSON], власником якого є позивач. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності за вчинення вищезазначеної ДТП. Власником транспортного засобу «ЗАЗ 110557» [PERSON] цивільно-правова відповідальність на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ Україна» (поліс АІ/1326991 від 06 червня 2014 року) і 19 листопада 2014 року ПАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатила потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у сумі 47850,88 грн. Однак, фактично понесені витрати на ремонт автомобіля «Пежо Експерт» склали 86000 гривень. Оскільки дії [PERSON] носять протиправний характер і внаслідок його дій позивачу спричинено моральну шкоду, то така підлягає відшкодуванню саме [PERSON] Після уточнення позовних вимог (а.с.83-86,116-118) позивач просить суд стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 2149,12 гривень, з [PERSON] матеріальні збитки у сумі 36000 гривень на ремонт автомобіля та моральну шкоду у сумі 10000 гривень. Позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Представники позивача [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначив, що під час ДТП автомобілем «Пежо Експерт» фактично користувався [PERSON], якому його передала власник автомобіля [PERSON] приблизно у 2012 року. [PERSON] постійно проживає в Івано-Франківську, однак, на його думку саме їй спричинено моральну шкоду внаслідок ДТП, так як шкода спричинена її майну. Представник позивача [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги, пояснивши, що саме він керував автомобілем «Пежо Експерт» під час ДТП. В подальшому здійснював його ремонт. Одразу після ДТП, відповідач [PERSON] обіцяв відшкодувати спричинену шкоду додатково до виплаченого страхового відшкодування, але грошей не віддав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечив та вказав, що звіт спеціаліста про розмір спричиненої шкоди є неналежним та недопустимим доказом у справі, так як не є висновком судового експерта. Вважає суму страхового відшкодування такою, що в повному обсязі компенсувала позивачу спричинені збитки. Моральна шкода не була спричинена позивачу, так як автомобіль перебував у фактичному користуванні [PERSON] Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в судове засідання не з*явився, надав суду письмові заперечення (а.с.50-52), згідно яких вбачається, що 24 вересня 2014 року [PERSON] звернувся із заявою про настання страхового випадку, яку було прийнято до розгляду та проведено дії по встановленню всіх обставин ДТП. З метою визначення розміру страхового відшкодування та встановлення вартості матеріального збитку вони звернулися до субєкта оціночної діяльності. Згідно звіту вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 139071,54 грн., а ринкова вартість цього автомобіля до настання ДТП складає 124650,88 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту вища за ринкову, то автомобіль вважається фізично знищеним. Відповідно до п.30.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Провівши оцінку залишків транспортного засобу, страховик виплатив представнику позивача страхове відшкодування у сумі 47850,88 грн. Враховуючи, що страхова компанія виконала свої зобовязання за договором обовязкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів в повному обсязі, просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з частиною 1 статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків (абзац 3 ч. 1 статті 988 ЦК України). За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана зокрема з пошкодженням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Статтею 29 вищевказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Судовим розглядом встановлено, що постановою Галицького районного суду міста Львова у справі № 461/12189/14-ц від 29 жовтня 2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень(а.с.6). Вказане стягнення було накладене на нього за те, що 22 вересня 2014 року о 16 год.10 хв. він у м. Дрогобич на вул. Трускавецькій, 113, керуючи автомобілем «ЗАЗ 110557» (держномер ВС2069ЕН), який належить [PERSON], не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Пежо Експерт» (держномер АТ0544ЕН) під керуванням [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Пежо Експерт», яким керував постраждалий [PERSON], є [PERSON](а.с.8). 13 червня між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 1326991, забезпечений транспортний засіб автомобіль ЗАЗ 110557, номерний знак [NUMBER] (а.с.5,50). 24 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку. Дану заяву було прийнято страховиком до розгляду та проведено дії по встановленню всіх обставин випадку, які б дали можливість прийняти рішення про виплату страхового відшкодування(а.с.50). Звітом субєкта оціночної діяльності № 1559/14 визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Пежо Експерт» з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу у сумі 139071,54 грн., а ринкова вартість цього автомобіля до настання ДТП складає 124650,88 грн.(а.с.10-17). Згідно звіту № 4214/10/14 вартість пошкодженого транспортного засобу автомобіля марки «Пежо Експерт» становить 77800,00грн.(а.с.53-77). За даними страхового акту від 12 листопада 2014 року прийнято рішення про виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] за договором страхування № АІ 1326991 від 13 червня 2014 року (а.с.5, 78) у сумі 47850,00 грн. на підставі відповідного розрахунку (а.с.70). Такі дії відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», на думку суду, цілком узгоджуються з приписами пунктів 30.1-30.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на яку посилався відповідач у свої запереченнях. Перевіривши наданий відповідачем розрахунок, суд вважає його правильним, саме як різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу (124650,88-77800=46850,88-1000=47850,88). При цьому виплата здійснена в межах ліміту відповідальності на момент страхового випадку 50000 гривень при франшизі «0» (а.с.5-79). За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Як вбачається з матеріалів справи, на ремонт автомобіля марки «Пежо Експерт» було фактично витрачено 86000 гривень, що підтверджено належними та допустимими доказами і узгоджується з протоколами огляду пошкодженого транспортного засобу, де зазначений перелік запчастин та необхідних робіт(а.с.13-17, 87-101). За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи те, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувало позивачу 47850,00 грн., однак вказаних коштів не достатньо для покриття збитків, яких зазнав позивач у зв'язку з страховою подією та пошкодження автомобіля, тому різницю між сумою збитку та сумою страхового відшкодування у розмірі 36000 грн. слід стягнути на користь позивача з [PERSON] в межах заявлених позовних вимог. Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пп. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням матеріалів справи, пояснень представників позивача, суд приходить до переконання, що пошкодженням майна позивачу не була заподіяна моральна шкода, оскільки, пошкодження автомобіля відбулося під час постійного користування ним протягом останніх років [PERSON], який перебував у транспортному засобі на момент ДТП і отримав ушкодження здоровя. Саме він звертався до страхової компанії, організовував ремонтні роботи автомобіля. Враховуючи пояснення представника позивача, що авто з 2012 року перебуває у постійному користуванні [PERSON], саме він був змушений змінити звичний спосіб життя, користуватися громадським транспортом, а не позивач. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного суду надано не було, а відтак у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача слід відмовити. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. З власної ініціативи суд експертизу не призначає. На неодноразове запропонування судом проведення експертизи, від її проведення сторона відповідача відмовилася (а.с.128-129), тому суд розглянув справу на підставі наданих сторонами доказів. Тобто, дослідження висновків субєктів оціночної діяльності судом здійснювалося як письмових доказів у сукупності з іншими доказами по справі. З огляду на вищезазначене, не приймаються твердження представника відповідача [PERSON], що звіти субєктів оціночної діяльності є неналежними та недопустимими доказами. Крім того, суд не погоджується, що підставою для відмови у позові є факт оплати рахунків за ремонт авто [PERSON], а не безпосередньо позивачем. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] отримав від позивача реєстраційне посвідчення на автомобіль «Пежо Експерт» (держномер АТ0544ЕН) та правомірно користувався ним. Оскільки, реальні збитки спричинені автомобілю позивача, якій належать їй на праві власності, остання має право на їх відшкодування. При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 868,00 грн. (а.с.1). У звязку зі зменшенням позовних вимог (а.с.116-118), позивач просила суд повернути судовий збір у сумі 386,50 грн. Відповідно до ціни позову та складу його вимог після зміни, позивачем підлягає до сплати судовий збір у загальному розмірі 625,09 грн., у тому числі 243,60 грн. за позовні вимоги немайнового характеру (стягнення моральної шкоди) та 381,49 грн. за вимоги про стягнення матеріальних збитків у сумі 38149,12 грн. Відтак, поверненню позивачеві на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір», підлягає судовий збір у розмірі 243,11 грн. Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної частини позову, тобто у розмірі 360,00 грн.

Outcome: partial