Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Із вказаним позовом звернулась [PERSON], в якому просила визнати недійсним наказ директора Макіївського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» №87к від 11.05.2017 року та записи в трудовій книжці від 11.05.2017 року про її звільнення; визнати незаконним звільнення і поновити її на роботі; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В заяві посилалась на те, що з 06.07.2012 року вона працювала на Макіївському ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», з 01.09.2014 року працювала на посаді пробовідбірника 2 розряду лабораторії контролю якості води. 11.05.2017 року вона була звільнена у звязку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі через стан її здоровя. Проте вважає, що вказаної підстави для звільнення не існувало, оскільки відповідачем незаконно враховано наявність висновку МСЕК про її стійку втрату працездатності та відповідні рекомендації щодо роботи, виданого медичною установою, яка перебуває на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а отже є недійсною. Крім того, із вказаної довідки МСЕК випливає, що посада, яку вона займає відповідає стану її здоровя і вона може продовжувати працювати. Інших підстав для звільнення не було, оскільки добре виконувала свою роботу, трудову дисципліну не порушувала. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені нею у звязку з явкою до суду у розмірі 5000 грн. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, посилаючись на те, що через свій стан здоровя позивач ухилялась від виконання своїх обовязків щодо здійснення поїздок на дальні відстані з метою відбору проб води, крім того, рекомендації щодо характеру роботи позивача за станом здоровя, встановленим у висновку МСЕК не відповідають її обовязкам, встановленим у посадовій інструкції пробовідбірника 2 розряду лабораторії контролю якості води. Суд зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, вислухавши пояснення сторін, дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.09.2014 року працювала пробовідбірником 2 розряду лабораторії якості води Макіївського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу». Відповідно до робочої інструкції пробовідбірника 2 розряду лабораторії контролю якості води Макіївського ПУВКХ в її обов'язки входило здійснення відбору і транспортування проб води з метою її аналізу, у відповідності з вимогами нормативних документів та планами робіт, а також обовязки з підготовки тари для відбору та інші обовязки. Для належного виконання цих обов'язків робота пробовідбірника 2 розряду має постійний роз'їзний характер, з тривалим перебуванням на ногах, у зв'язку з віддаленістю районів міста і на відкритому повітрі. Відбір проб і їх транспортування, тягне за собою носіння тяжкості понад 5 кг (ємності з водою для аналізу) протягом декількох годин. Наказом від 11 травня 2017 року № 87к директора Макіївського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» [PERSON] була звільнена за п. 2 ст. 40 КЗпП України у звязую із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Підставою для звільнення стали службова записка начальника лабораторії контролю якості води, повідомлення підприємству про результати огляду МСЕК. Вказані обставини сторонами визнаються. Рішенням міжрайонної МСЕК № 1 м. Макіївки Донецької області, [PERSON] була встановлена третя група інвалідності від загального захворювання, строком до 01.04.2018 р. У довідці до акта огляду МСЕК № 1 серія 16 ААА № 002965 від 23.03.2017 р. було дано висновок про умови та характер праці, зокрема: виключити працю з вираженими фізичними навантаженнями, підняттям і перенесенням тяжкості, струсом тіла, тривалим перебуванням на ногах і у вимушеному положенні тіла, несприятливих метеоумовах. У подальшому для визначення можливості продовження роботи пробовідбірником 2 розряду було проведено спільне засідання міжрайонної МСЕК № 1 м. Макіївки та представників Макіївського ВУВКГ на якому була присутня [PERSON] За результати спільного засідання були відповідно до Протоколу від 24.04.2017 р. було встановлено, що [PERSON] може працювати пробовідбірником лабораторії контролю якості води, згідно наданої характеристики робочого місця, без додаткових навантажень (тривале перебування на ногах)». Роботодавець пропонував [PERSON] переведення на легшу роботу, яка відповідає її стану здоров'я, відповідно до ст. 170 КЗпП України. Таку пропозицію було зроблено за підсумками засідання профспілкового комітету Макіївського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» задокументованому протоколом засідання № 4 від 31.03.2017р.Тупак Н.А. було запропоновано перейти на відповідну за її станом здоров'я і кваліфікації єдину наявну вакансію оператора ЕВ і ВМ. Інші підходящі вакансії на підприємстві були відсутні. Цю пропозицію було оформлено у письмовому вигляді, з якою [PERSON] ознайомилась, проте від неї відмовилась. За згодою профкому після відмови [PERSON] на переведення на іншу роботу її було звільнено. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, в тому числі, у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ступінь втрати працездатності, а також стан здоровя, має бути підтверджений відповідною медичною документацією. Даючи оцінку допустимості такого доказу, як довідка до акту огляду МСЕК № 1 серії 16 ААА № 002965 від 23.03.2017 р., що видана міжрайонною МСЕК № 1 м. Макіївки Донецької області, як документу, що виданий органами та установами на території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Листом від 21 квітня 2015 року № 3.14-19/637-15/12618 МОЗ України повідомило, що не має можливості контролювати якість надання медичної допомоги, у тому числі порядок видачі документів медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованих територіях. Медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово непідконтрольній Уряду України території вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність їх оформлення закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти на території яких органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що довідка до акту огляду МСЕК № 1 серія 16 ААА № 002965 від 23.03.2017 р., видана міжрайонною МСЕК № 1 м. Макіївки Донецької області, не може бути допустимим доказом стану здоровя [PERSON], який перешкоджає продовженню нею роботи пробовідбірника 2 розряду . Доводи відповідача про те, що [PERSON] часто відмовлялася від нарядів, посилаючись на погане самопочуття, та за станом її здоров'я після отримання Довідки МСЕК підприємство не мало можливості спрямовувати її в дальні райони міста для відбору проб, що призводило до збільшення точок відбору проб для інших пробовідбірників та неодноразово зривало план роботи ЛККВ, залишились не обґрунтованими, оскільки щодо фактів таких відмов роботодавцем не складалися відповідні акти та [PERSON] не притягувалася до дисциплінарної відповідальності за відмову виконувати свої обовязки. Разом з тим, з табелю обліку робочого часу та журналу нарядів випливає, що коли [PERSON] не знаходилась на лікарняному або у відпустці наряди на неї розподілялися. Крім того, [PERSON] пояснила, що окрім виїздів за відбором проб вона виконувала й інші обовязки, передбачені інструкцією, а її керівництво з власної ініціативи не направляло її на відбір проб, хоча сама вона не відмовлялася від таких поїздок. Також [PERSON] зазначила, що дійсно раніше вона отримала травму, після чого стан її погіршився, проте працювати пробовідбірником вона продовжувала тривалий час, оскільки її стан здоровя дозволяє виконувати допустимий (середньої важкості) фізичний труд, а саме: постійно підіймати та переміщувати вручну масу вантажу до 7 кг, що передбачено Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014 року. А також зазначила, що роботу оператора ЕВ і ВМ виконувати не може через те, що характер вказаної роботи передбачає наявність вимушеного положення тіла, що з її травмою протипоказано. Згідно із ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання незаконним та скасування наказу від 11 травня 2017 року № 87к директора Макіївського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», а також щодо поновлення [PERSON] на попередньому місці роботи пробовідбірником 2 розряду лабораторії якості води Макіївського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з 12 травня 2017 року підлягають задоволенню. Також суд не вважає за можливе відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону, оскільки в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження наявність інших підстав для звільнення [PERSON], а саме: п. 3 ст. 40 КЗпП України, на які посилався відповідач - систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. В частині позовних вимог щодо зобовязання відповідача внести відповідні записи в трудову книжку задоволенню не підлягають, оскільки виконання рішення в цій частині відбувається шляхом винесення відповідного наказу роботодавця про поновлення на роботі. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з п. 8 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р., нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 21.08.2017 р. середньоденна заробітна плата [PERSON] на посаді пробовідбірника 2 розряду складала 131 грн.53 коп. при 7-годинному робочому тижні, в режимі якого працювала [PERSON] перед звільненням. З 12.05.2017 року по час винесення рішення минуло 86 робочих днів, а отже, з комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 травня 2017 року по 11 вересня 2017 року включно без відрахування податків і обовязкових платежів в сумі 11 311грн. 58 коп. Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 2104 грн. 48 коп. без відрахувань податків і обовязкових платежів підлягає негайному виконанню. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В звязку з чим з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1280 грн., що включає судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру. У задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених ним у звязку з явкою до суду у розмірі 5000 грн. слід відмовити через їх недоведеність.

Outcome: partial