Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, після уточнення якого просить стягнути з відповідача аліменти на її користь по 1 500 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON] - [INFO] до досягнення ним повноліття,за минулий час починаючи від 4.01.2013 року. При цьому посилається на те, що відповідач будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає. Після розірвання шлюбу 4.01.2013 року вона неодноразово зверталась до нього та до його матері з проханням надати матеріальну допомогу, оскільки дитина постійно хворіє, але відповідач ухиляється від утримання дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, що на цей час шлюб з відповідачем розірвано, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, надати докази щодо його доходів вона не може, але їй відомо, що він має інші значні доходи. Після розірвання шлюбу вона неодноразово зверталась до нього за допомогою, але він відмовляється надавати грошові кошти на утримання сина. В судовому засіданні відповідач та його представник позов з уточненням визнали частково. При цьому пояснили, що на цей час відповідач не працює, має маленьку дитину від іншої жінки, але згоден платити аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 400 грн. щомісяця з дня подачі позивачкою позову до суду, оскільки після розірвання шлюбу вона не зверталась до нього з проханням надавати допомогу на утримання сина. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач є батьком [PERSON] - [INFO]. (а.с.6), дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду (ч. 3 ст. 181 СК України) аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачкою не надано суду доказів, які б свідчили про те, що відповідач має дохід, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в сумі 1 500 грн. щомісяця. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З витягу з історії хвороби [PERSON] вбачається, що він в березні 2014 року проходив курс лікування в Одеській обласній дитячій лікарні з діагнозом бронхіальна астма та ін.. З наданих позивачкою чеків вбачається, що в серпні 2014 року вона придбала медичні препарати для сина (а.с.7,20-21). Посилання відповідача на те, що на його утриманні є інша малолітня дитина суд до уваги не приймає, оскільки в свідоцтві про її народження батьком вказана інша особа. Відповідно положень ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. А тому, при визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ч. 2 ст. 182 СК України, яка передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на момент прийняття рішення згідно з Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" складає для дітей віком до 6 років - 1 059 грн. Відповідач не працює, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, але згоден платити аліменти у розмірі 400 грн., при цьому утримує себе, іншу дружину та дитину, що, на думку суду, свідчить про те, що він має інші доходи. Враховуючи викладене та виходячи з того, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, суд вважає можливим визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, у розмірі 800 грн. щомісяця. Згідно положень ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а ч.2 вказаної статті встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що після розлучення особисто до відповідача з вимогою щодо сплати аліментів не зверталась, але телефонувала його матері та друзям, коли дитина хворіла і потрібні були кошти на її лікування, але вони відповідачу про це не повідомляли. Таким чином, позивачкою не надано доказів, які б підтверджували, що вона вживала заходів для добровільної сплати аліментів відповідачем, але він ухиляється від їх оплати, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів за минулий час і в цій частині позову їй необхідно відмовити.

Outcome: partial