Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 04 січня 2016 року по 24 лютого 2016 року у розмірі 13133,12 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та в обґрунтування зазначила, що працювала директором Комунального закладу «Центр реабілітації (денного перебування) дітей інвалідів Кіровської районної у місті Кіровограді ради» із 14 грудня 2011р. по 04 січня 2016р., після чого із займаної посади була звільнена на підставі рішення Кіровської районної у місті Кіровограді ради від 04.01.2016р. №21 по пункту 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін). У день звільнення 04 січня 2016р. була на роботі , були видані копія наказу про звільнення та трудова книжка. Проте, у день звільнення не було виплачено всіх сум, що належали при звільненні, при цьому також не було письмово повідомлено про нараховані суми, належні при звільненні, що є порушенням приписів статті 116 КЗпП України, згідно якої передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Належні при звільненні суми відповідач виплатив лише після звільнення і частками, а саме: 21 січня 2016р. - 8263,24 грн. та 24 лютого 2016р. - 9062,34 грн., шляхом перерахування вказаних грошових коштів на картковий рахунок, відкритий у Філії «Кіровоградське регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк». Вважає, що з вини відповідача повний розрахунок та виплата належних сум при звільненні фактично здійснено після звільнення 24 лютого 2016р. , а тому з відповідача на її користь підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 04 січня 2016 року по 24 лютого 2016 року у розмірі 13133,12 грн. за 52 календарні дні із розрахунку середньоденної заробітної плати 252,56 грн. (52 х 252,56 грн. =13133,12 грн.). В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала , надала заперечення з посиланням, що сума середнього заробітку розрахована неправильно і не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. Сума, яка не виплачена у день звільнення є нарахуваннями по листку тимчасової непрацездатності і складає 17325,58 грн. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого зазначеною постановою, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. [PERSON] звільнена 04.01.2016 р., при цьому, попередні 2 місяці (грудень, листопад 2015 р.) знаходилася на лікарняному, тому обчислення середньомісячної заробітної плати повинно проводитись виходячи з виплат за останні 2 попередні місяці роботи, а саме жовтень, вересень 2015 р.: вересень 2015 р. - відпрацьовано 12 роб. дн., нараховано заробітної плати в сумі 2235,60 грн.; жовтень 2015 р. - відпрацьовано 4 роб.дн., нараховано заробітної плати в сумі 1220,15 грн. Загальна сума нарахувань за 16 роб.дн. становить 3455,75 грн. Розмір середньоденної заробітної плати склав 215,98 грн. (3455,75 грн. : 16дн.). За період з 04.01.2016 р. по 24.02.2016 р. (фактичний день розрахунку) кількість робочих днів становить 37 (вересень 19 роб.дн., жовтень 18 роб.дн.). Таким чином, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунків при звільненні по день фактичного розрахунку, який підлягає нарахуванню [PERSON] становить 7 991,26 грн. (215,98 грн. х 37 роб.дн.). В судовому засіданні представник третіх осіб зазначила, що позивач з 07.10.2015 р. по 16.10.2015 р. перебувала на амбулаторному лікуванні у КЗ ЦПМСО № 1 м. Кіровограда (лист непрацездатності від 07.10.2015 року серія АГХ № 284682). Стала до роботи 17.10.2015 р. Листок непрацездатності був зданий до Центру 02.11.2015 р., протокол засідання комісії із соціального страхування Центру від. 10.11.2015 р., заява розрахунок до виконавчої дирекції відділення Фонду соціально страхування з тимчасової втрати працездатності була подана 23.11.2015 р. Оплачений листок непрацездатності в листопаді 2015 року. В період непрацездатності позивача 15 жовтня 2015 року Кіровська районна у місті Кіровограді рада на сороковій позачерговій сесії шостого скликання прийняла рішення № 254 «Про звільнення [PERSON]І.», згідно якого її звільнити у перший день виходу на роботу після закриття листка непрацездатності з посади директора Центру. Кіровська районна у місті Кіровограді рада прийняла рішення № 254 «Про звільнення [PERSON]І.», а позивач перебувала на лікарняному, т.в.о. директора Центру звернулася з листом від 25.11.2015 р. № 208 «Про надання роз'яснення» до Кіровоградської міської виконавчої дирекції відділення Фонду соціально страхування з тимчасової витрати працездатності Листок непрацездатності оплачується не по день звільнення, а за весь період до відновлення працездатності або встановлення медико - соціальною експертною комісією інвалідності, незалежно від звільнення застрахованої особи. Листки непрацездатності Серія АГХ № 259852 та Серія АГХ № 209648 для оплати до Центру були здані позивачем в її робочий день. 04.01.2016 року, про що свідчить відмітка вхідної документації. Кошторис на 2016 рік КЗ "Центр соціальної реабілітації (денного перебування) дітей-інвалідів Кіровської районної у місті Кіровограді ради" затверджений 13.01.2016 року управлінням державної казначейської служби України у м. Кіровограді Кіровоградській області. На виконання розпорядження міського голови від 14.07.2016 року № 84 робочою групою було вивчено стан фінансово - господарської діяльності Центру за 1 півріччя 2016 року. За результатом якої надано довідку від 18 серпня 2016 року «Про стан фінансово -господарської діяльності комунального закладу «Центр соціальної реабілітації (денного перебування) дітей-інвалідів Кіровської районної у місті Кіровограді ради». Середньомісячний заробіток за час затримки розрахунків при звільненні по день фактичного розрахунку, який підлягає нарахуванню [PERSON] становить 7 991,26 грн. (215,98 грн. х 37 роб.дн.), а визначений позивачем є безпідставним та необґрунтованим.. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] працювала директором Комунального закладу «Центр реабілітації (денного перебування) дітей інвалідів Кіровської районної у місті Кіровограді ради» із 14 грудня 2011р. по 04 січня 2016р., та була звільнена на підставі рішення Кіровської районної у місті Кіровограді ради від 04.01.2016р. №21 по пункту 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), що підтверджується записами трудової книжки ( а.с. 7). Статтею 47 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку в строки передбачені статтею 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, в порушення зазначених норм КЗпП України позивачу не було повідомлено про нараховані суми перед звільненням та не було проведено повного розрахунку в день звільнення. Кошти виплачено частками, а саме: 21 січня 2016р. - 8263,24 грн. та 24 лютого 2016р. - 9062,34 грн., шляхом перерахування вказаних грошових коштів на картковий рахунок, відкритий у Філії «Кіровоградське регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 8-11). Отже, з вини відповідача повний розрахунок та виплата належних позивачу, сум при звільненні фактично здійснено після її звільнення 24 лютого 2016р. та не було повідомлено про розмір нарахованих сум до виплати. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу за затримку розрахунку із працівником при звільненні передбачена статтею 117 КЗпП України. Так, приписами статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як зазначено у розясненні в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, надано роз'яснення судами, згідно яких визначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. У відповідності до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку , щодо часткового задоволення позову , оскільки судом встановлено наявність вини з боку роботодавця щодо ненадання працівнику інформації щодо сум, що підлягають виплаті при звільненні та у несвоєчасній виплаті коштів при звільненні. В порядку статті 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 04 січня 2016 року по 24 лютого 2016 року у розмірі 7991,26грн. за 37 роб днів календарні дні із розрахунку середньоденної заробітної плати 215,98 грн.). Розрахунок проведений із заробітної плати за вересень 2015 року 12 робочих днів, та жовтень 2015р. - 4 роб.дн., тобто 2235,60грн.+1220,15грн.= 3455,75грн. Даний розрахунок повністю узгоджується із роз'ясненнями, наданими у п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, згідно якого вбачається, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. N 100. Розрахунок також проведений і у відповідності до приписів Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, згідно якої визначено, зокрема, що: середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (п.2 ДЩУ 2); при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (п.4 розділу 3); нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 розділу 4). Зазначена сума, визначена і в Довідці про стан фінансово-господарської діяльності комунального закладу «Центр реабілітації ( денного перебування) дітей інвалідів Кіровської районної у місті Кіровограді ради» ( а.с. 80-87). При вирішенні спору у даній справі врахуванню підлягає і те, що період порушення строку розрахунку при звільненні починає свій перебіг із дати звільнення - 04 січня 2016р., оскільки у день звільнення позивач, знаходилась на роботі, а тому середній заробіток у зв'язку з несвоєчасним розрахунком, передбачений статтею 117 КЗпП України, стягується з моменту порушеного права по день фактичного розрахунку роботодавцем. Суду не надано жодного доказу на підтвердження відсутності вини роботодавця у несвоєчасному проведенні розрахунку з працівником при звільненні, тому позов є обгрунтованим та доведеним і підлягає задоволенню повністю. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача судовий збір з відповідача в розмірі 551, 20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial