Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем мають спільну малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. З посиланням на ст.ст.\~182, 183 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки між сторонами була усна домовленість про надання утримання на дитину з боку відповідача, яку відповідач виконував в 2015 2016 роках, але в подальшому відповідач припинив сплачувати кошти, але просив позивачку не подавати на стягнення аліментів, обґрунтовуючи це скрутним матеріальним становищем. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач, який належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив (а.с. 64). З`ясувавши думку позивачки, суд враховуючи, що відповідач, повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив, постановив проводити судовий розгляду у відсутність відповідача та за згодою позивачки в порядку заочного провадження. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 06 червня 2019 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, у сторін народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] (а.с 9). З довідки Привільнянської сільської ради № 593 від 21 червня 2019 року вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с.\~10). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки позивачці регулярно не надає, хоча зобов`язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дитину, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, так і дитини, її вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дитини. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я дитини сторонами не надано. Доводи позивачки,\~що стягнення\~аліментів з\~відповідача в\~розмірі 1/3\~частини від\~усіх його\~видів заробітку\~(доходу)\~щомісячно, але\~не менше\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, судом не приймаються, оскільки на підтвердження цих обставин позивачкою не надано жодних доказів, як і належного обґрунтування. Відповідно до\~ст.\~191\~СК України\~-\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Що стосується позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини починаючи з 01 січня 2017 року, в цій частині позову слід відмовити, оскільки на підтвердження вказаної обставини позивачкою не надано жодних доказів, а як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з позовом 21 червня 2019 року, тому судом стягуються аліменти у відповідність до ст. 191 СК України, з дня пред`явлення позову до суду (а.с. 1). У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183 СК України,

Outcome: partial