Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача шкоду, завдану у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, а саме 401127,39 гривень матеріальної шкоди, 4900,00 гривень витрат пов`язаних з визначенням вартості матеріального збитку, 1600,00 гривень витрати на послугу евакуатора, 1310,00 гривень витрати на послугу евакуатора із місяця збереження до місця проведення ремонтно-відновлювальних робіт, 10000,00 гривень моральної шкоди та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 17.08.2019 року з вини відповідача сталося ДТП, внаслідок чого автомобілю марки «Volkswagen Touareg» державний номер [NUMBER] , який належав позивачу, було завдано матеріальну шкоду. Позивач стверджує, МТСБУ відшкодувала йому шкоду в розмірі 100000,00 гривень,а тому відповідач має відшкодувати на його думку різницю, що становить 418937,39 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля марки «Volkswagen Touareg» державний номер [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2019 року №362/5042/19, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП, а саме: 17 серпня 2019 року близько 11 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Одеса, 42 км + 900 м в напрямку м.Одеси [PERSON] керував транспортним засобом Opel Astra, державний номерний знак [NUMBER] , під час перестроювання не надав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по ті смузі, на яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Toureg, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а водії зазнали матеріальних збитків (а.с. 24). Відповідно до висновку експертного дослідження №1762 від 03.09.2019 року виконаної ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Touareg» державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 501127,39 гривень, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Volkswagen Touareg» державний номер [NUMBER] складає 227265,65 гривень. (а.с. 27-76). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №61 від 03.09.2019 року, позивач сплатив за висновоу експертного дослідження №1762 від 03.09.2019 року 4900,00 гривень (а.с. 79) Відповідно до довідки МТСБУ №3.1-05/38427 від 20.11.2019 року, позивачу було відшкодовано 100000,00 гривень, що також підтверджується довідкою АТ "ОТП Банк" №012-01-01/730 від 20.11.2019 року (а.с. 77-78). Відповідно до акта виконаних робіт від 17.08.2019 року та квитанції №1306945 від 17.08.2019 року, позивач поніс витрати евакуатора в розмірі 1600,00 гривень (а.с. 80-81). Відповідно до акта виконаних робіт від 03.09.2019 року та квитанції №491205 від 03.09.2019 року, позивач поніс витрати евакуатора в розмірі1310,00 гривень (а.с. 86-87). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч. 1ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6 , розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок . Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині відшкодування шкоди, а саме в розмірі 401127,39 гривень матеріальної шкоди, 4900,00 гривень витрат пов`язаних з визначенням вартості матеріального збитку, 1600,00 гривень витрати на послугу евакуатора, 1310,00 гривень витрати на послугу евакуатора із місяця збереження до місця проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В частині стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 гривень моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову, оскільки позивач не надав достатніх доказів у чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, зокрема не надано доказів, яким чином відповідач викликав душевні страждання, нервові переживання та яким чином загальна економічна ситуація в країні, мають причинно-наслідковий зв`язок з ДТП, а тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем моральної шкоди безпідставні та необґрунтовані. На підставі викладеного,

Outcome: partial