Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» В ОСОБІ ГЕНЕРАЛЬНОГО ДИРЕКТОРА Іжаковського Олега Валерійовича звернулося в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 64602,75 грн., судового збору в розмірі 2102,00 грн. та витрат на правничу допомогу 20000 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що 13 жовтня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490925262, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 17 096, 00 грн зі сплатою 39,99 % річних до 14.10.2019 року. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за вказаним договором кредиту. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги, в тому числі за вказаним кредитним договором. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 490925262 від 13.10.2014 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 06.10.2020 року має заборгованість в розмірі 64 602 грн. 75 коп., яка складається з нараховані 3% річних - 1 512, 75 грн., втрати від інфляції - 2 909, 61 грн., подвійна облікова ставка НБУ - 3 406, 91 грн., заборгованість за тілом кредиту - 16 789, 43 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 19 008, 38 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку) - 11 724, 30 грн., заборгованість пені - 9 251, 37 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що підставою для стягнення коштів є кредитний договір укладений між Відповідачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» у вигляді анкети заяви на отримання кредиту та кредитний договір № 490925262 від 13.10.2014 року, Договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал», якому передували Договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, що укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», а також Договір факторингу № 1 від 21.06.2016 року, який укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно з умовами п. 2.1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту 17 096,05 грн., а згідно п.2.2 вказаного договору фіксована процентна ставка 39,9 % річних, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 14.10.2019 року (пункт 2.3 Кредитного договору) (а.с.11). Відповідно до договору факторингу № 1 від 21.06.2016 укладеного між ПАТ «Альфа Банк» як Клієнт та ТОВ «Кредитні ініціативи», як фактор в порядку та на умовах визначених цим договором ТОВ «Кредитні ініціативи» за плату придбало у ПАТ «Альфа Банк» право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, що зазначені в Додатку № 1 (а.с.24) У відповідності до п. 2.1. Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, що укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (Фактор), Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту іменуються «Боржники», або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори», або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах, передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів (а.с. 25-35). В свою чергу, відповідно до п. 2.1. Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (Первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий кредитор), Первісний кредитор відступає Новому кредитору належне йому право вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту іменуються «Боржники», або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори», або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії та сплатити за нього Ціну Права Вимоги. Сторони погодили, що до Нового кредитора переходять всі права, які належать Первісному кредитору за Основними договорами, на умовах, передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, передбачені умовами Основних договорів (а.с.50). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Згідно з витягом з додатку № 1-2 до договору про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, до ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 490925262 від 13.10.2014 року перейшло право вимоги на такі суми: 16 789, 43 грн.- залишок по тілу кредиту; 25 482, 94 грн. залишок по відсотках; 00, 00 грн. - залишок по комісіям; 9 251,40 грн. залишок по пеням і штрафам (а.с. 51). За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно статті 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 06.10.2020 року має заборгованість в розмірі 64 602 грн. 75 коп., яка складається: з нараховані 3% річних - 1 512, 75 грн., втрати від інфляції - 2 909, 61 грн., подвійна облікова ставка НБУ - 3 406, 91 грн., заборгованість за тілом кредиту - 16 789, 43 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 19 008, 38 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку) - 11 724, 30 грн., заборгованість пені - 9 251, 37 грн. (а.с. 17-23). Відповідно до умов п. 2.1 договору про відступлення права вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, в редакції додаткової угоди до вказаного договору від 17 січня 2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступила ТОВ «Вердикт Капітал» всі права за кредитним договором 490925262 від 13.10.2014 року, в тому числі права нараховування відсотків, комісії, неустойки, що передбачені умовами кредитного договору. Таким чином, вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 789, 43 грн., за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 19 008,38 грн. та за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату здійснення розрахунку заборгованості) в розмірі 11 724,30 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Як уже зазначалося вище, до позивача за договором відступлення перейшло право вимоги на 9251,40 грн. по пеням та штрафам (без визначення сум заборгованості по кожному з видів неустойки) (а.с. 51), проте, як вбачається з умов кредитного договору, ним не врегульовано питання сплати пені (п. 4 договору передбачено лише порядок нарахування та розмірі штрафів), в матеріалах справи відсутній розрахунок цієї суми, здійснений первісним кредитором ПАТ «Альфа-Банк», тому з урахуванням положень ст. 514 ЦК України (до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом), оскільки у справі відсутні належні та допустимі докази прав первісного кредитора нараховувати пеню, умови такого нарахування та розмір, а позивачем заявлені лише вимоги про стягнення заборгованості пені, - суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог нового кредитора про стягнення пені в розмірі 9 251, 37 грн. та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 3 406, 91 грн. слід відмовити з наведених мотивів. Стосовно вимог про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції на підставі ст. 625 ЦК України, слід зазначити наступне. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В разі укладення договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, викладений у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року № 14-154цс18, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, в справі що розглядається, з урахуванням строку дії договору кредиту - до 14.10.2019 року, право на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат виникло у кредитора (як в старого, так і перейшло до нового) з 15.10.2019 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, ним здійснено нарахування 3% річних за період з 06 жовтня 2017 року по 06 жовтня 2020 року, тобто ще з моменту, коли договір кредиту діяв ( а.с. 22). Відтак, заявлені вимоги про стягнення 3 % річних слід задовольнити частково та стягнути їх за період з 15 жовтня 2019 року (з моменту закінчення строку дії кредитного договору) по 06.10.2020 року (в межах заявлених позовних вимог), тобто за 357 день, що становить 492, 64 грн. (16 789,43 грн х 3%:365) х 357 день)). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку втрат від інфляції, він також здійснив їх нарахування, починаючи з періоду дії договору кредиту - з жовтня 2017 року по серпень 2020 року. Відтак, заявлені вимоги про стягнення втрат від інфляції на підставі ст. 625 ЦК України, підлягають задоволенню частково та їх слід стягнути за період з 15 жовтня 2019 року (з моменту закінчення строку дії кредитного договору) по 06.10.2020 року (в межах заявлених позовних вимог), здійснивши розрахунок за формулою: збитки від інфляції = сума боргу х індекс інфляції / 100% - сума боргу. Сукупний індекс інфляції за період з 15 жовтня 2019 року по 06 жовтня 2020 року становить 102,52 %, сума боргу по кредиту 16789,43 грн. Отже, інфляційні збитки за вказаний період складають 423.08 грн. (16 789,43 х 102,52 % / 100% - 16 789,43). Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн., суд приходить до наступного. Частиною 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. На підтвердження судових витрат суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 21-12/2019 від 21.12.2019 року; копію платіжного доручення № 154600002 від 19.10.2020 № 686 про сплату ТОВ «Вердикт Капітал» Адвокатському об`єднанню «Вердикт» грошові кошти за правову допомогу у загальній сумі 200000,00 грн.; копію заявки на надання юридичної допомоги № 84 за клієнтом [PERSON] на загальну суму 20000,00 грн., а також копію акту № 8 про надання юридичної допомоги від 16.10.2020 на загальну суму 20000 грн. ( а.с.67-75). Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень ст. 14 ПК адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. ВС вказав, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (постанова ВС у справі № 727/4597/19 від 16 квітня 2020 року). На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 20 000,00 гривень, при цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97), а також враховано складність справи та виконаних представником робіт (наданих послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони позивача. У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить (2102,00 грн. (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 79,62 % (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні) = 1673 грн. 61 коп.).

Outcome: partial