Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з літа 2013 року. Під час проживання у фактичних шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON] [INFO], який в даний час проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач просила стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Необхідність стягнення аліментів обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від утримання сина, а вона самостійно не може його утримувати. Провадження у справі було відкрито 25.02.2019 року з призначенням підготовчого судового засідання на 15.03.2019 р., яке відкладалося у зв'язку з неявкою відповідача. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися. Від представника надійшла до суду письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Не заперечувала, у разі неявки до суду відповідача, справу розглядати у його відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Відзив на позов, у встановлений законом строк, суду не подав. Виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, будучи зобов'язаним утримувати дитину до досягнення нею повноліття, участі в утриманні дитини ні в грошовій, ні натуральній формах не надає, тому суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2019 рік встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в сумі 1626 грн. Дитина відповідача перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення, саме в такому хоча би мінімальному розмірі, яке їй зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, його батьки. Оцінюючи всі встановлені судом фактичні обставини, суд знаходить, що відповідач, будучи молодою, здоровою людиною працездатного віку може надавати встановлену законом матеріальну допомогу своїй дитині. При цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін і вважає за необхідним визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] в сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того позивачкою судом не надано доказів, що відповідач може сплачувати аліменти у вказаному у позові розмірі, а дитина потребує встановленого в позові розміру аліментів. Аліменти суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 31.01.2019 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та допускає рішення, згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, до негайного виконання. Судові витрати суд покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитина сторін проживає з матір'ю, а у відповідача не встановлені будь-які інші грошові чи аліментні обовязки. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial