Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до відповідачки, в якій просить визнати останню такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку, що в [ADDRESS]. Разом з нею за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає відповідачка, яка являється колишньою співмешканкою її батька, яка після смерті батька в січні 2014 року перейшла проживати в [ADDRESS] до іншого чоловіка. У вказаному будинку відповідачка перестала проживати з власної волі, без поважних причин, фактично залишила сім'ю. Всі обов'язки, що виникають у зв'язку із користуванням житлом виконуються позивачкою самостійно. Через вказані обставини позивачка несе додаткові витрати по утриманню житла, а відтак порушуються її права як власника будинку. Факт відсутності відповідачки за вказаною адресою стверджується актами обстеження Суховільської сільської ради Бродівського району від 16.04.2015 р., 19.06.2014 р. та 23.09.2014 р. Відтак, вважає, що відповідач згідно ст.405 ЦК України, втратила право на користування належним їй житловим будинком. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності на підставі поданих доказів, позов підтримала та не заперечила щодо винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання 04.06.2015 р. та 18.09.2015 р., повторно, не з'явилася, хоча в установленому порядку була повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила, зав про відкладення розгляду справи суду не направляла. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи - представник Бродівського сектору Головного Управління державної міграційної служби у Львівській області в судове засідання не з'явився подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вирішення справи покладає на розсуд суду. Відповідно до положень ст.197 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з'ясувавши обставини по справі, перевіривши їх поданими доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7), який вона успадкувала після смерті [PERSON], який помер [INFO].(а.с.5). За вищевказаною вказаною адресою зареєстрована, але понад один рік фактично не проживає відповідачка по даній справі [PERSON], [INFO] (а.с.9). Факт відсутності [PERSON] за вказаною адресою понад один рік підтверджується актами обстеження від 16.04.201 р. 19.06.2014 р.,23.09.2014 р. (а.с.11-13). Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не здобуто жодних доказів того, що відповідачка з поважних причин відсутня за місцем свого проживання понад одного року. А тому, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову про визнання відповідачки такою, що втратила право на житлове приміщення, оскільки остання без поважних причин відсутня понад один рік за місцем проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням, і є наслідком вирішення питання про право користування особою житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що позовна вимога [PERSON], у якій вона просить суд зняти з реєстрації з місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягає. Зняття з реєстрації з місця проживання [PERSON] може бути реалізоване позивачем шляхом відповідного звернення до компетентних органів державної влади із поданням рішення суду про припинення права користування житлом, яке набрало законної сили. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: partial