Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 600 гривень, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, у зв'язку з продовженням навчання їх спільної дитини, а також стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини у розмірі 1/2 частини витрат на навчання, а саме 400 гривень. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що відповідач відмовляється добровільно утримувати дочку, у звязку з продовженням навчання. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, а також не заперечувала проти заочного розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про такий розгляд, беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 4 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.7) від якого 23 вересня 1998 року народилась дитина [PERSON] (а.с.10-12). Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 6 січня 2006 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). [PERSON] є студенткою першого курсу факультету економіки та менеджменту денної форми навчання Житомирського національного агроекологічного університету з терміном навчання з 1 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року (а.с.14-16). Остання зареєстрована та проживає з позивачем (а.с.18). Позивач є інвалідом 2 групи, у звязку з чим отримує відповідну пенсію (а.с.19). Наведені правовідносини регулюється наступними нормами матеріального права. Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 1 ст. 200 СК України). Підсумовуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Визначаючи розмір аліментів суд повинен враховувати як реальну потребу того, на чию користь вони стягуються, так і на матеріальне становище самого платника аліментів. Відтак, з огляду на те, що відповідач не надає коштів на утримання (навчання) дитини, суд дійшов до висновку про те, що заявлена до стягнення позивачем вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі розміром 600 гривень буде достатньою для задоволення потреб позивача у звязку з її навчанням. Також, суд зауважує, що законом не передбачено у разі призначення аліментів у твердій грошовій сумі умови, що вони не можуть бути меншими ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, адже це передбачено лише у разі призначення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Також, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових виплат у розмірі 1/2 частини вартості місячних витрат на навчання дитини (400 гривень), адже така вимога, з огляду на вже задоволену, не обґрунтована, а присудженні судом до стягнення аліменти охоплюють потреби у звязку з навчанням дитини. Крім цього, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та з огляду на те, що позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 551 гривні 20 копійок. Водночас, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов'язані із розміщенням оголошень в друкованих засобах масової інформації про виклик відповідача у судове засідання у розмірі 990,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial