Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що з 13.09.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, про що зроблений відповідний актовий запис №2767. Від вказаного шлюбу сторони мають сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В червні 2018 р. відповідач [PERSON] переїхав проживати до батьків за адресою: [ADDRESS] Участі у вихованні дитини майже не приймає, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини 1 раз на 3 місці в розмірі 1000,00 грн. Оскільки дитина знаходиться на повному утриманні позивача, [PERSON] вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Враховуючи наведене просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000,00 грн. щомісячно з 20.02.2018 року. Посилаючись на ст.ст.75, 77, 79, 80, 81, 180-182, 184, 191 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував частково, до суду надав заяву про визнання позовних вимог в розмірі 2000,00 грн починаючи з 21.03.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні не заперечувала у задоволенні позовних вимог у розмірі 2000,00 грн. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 13 вересня 2011 р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, шлюб зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено а/з № 2767. Від вказаного шлюбу cторони мають сина [PERSON] , [INFO] Однак, сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя, різними інтересами. Сім`я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є не доцільним, в червні 2018 р. відповідач переїхав проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з червня 2018 року відповідач участі у вихованні дитини майже не приймає, добровільно надає матеріальну допомоги 1 раз на 3 місці в розмірі 1000,00 грн. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Таким чином, судом встановлено, що відповідач який є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] року проживає окремо від дитини та позивача, кошти на утримання дитини не надає в розмірі достатньому для повноцінного існування, утримання та розвитку дитини, а тому є доцільним стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі по 1200,00 грн. на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки вказана сума в змозі в достатній мірі забезпечити нормальний рівень для проживання та розвитку дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В судовому засіданні сторони дійшли згоди про стягнення з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання сина в розмірі 2000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.03.2019 року. Таким чином, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial