Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Заявники, в інтересах яких на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП 001267 від 28.04.2017 року, договору про надання правової допомоги з реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження від 15.05.2019 року, діє адвокат Ігнатов Євген Євгенович, звернулися в суд з зазначеною заявою, в якій просять встановити факт народження їх сина [PERSON] , який народився [INFO] в пологовому будинку м. Сімферополь АР Крим, Україна від батьків: матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що [INFO] в пологовому будинку м. Сімферополь АР Крим, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [PERSON] народила дитину чоловічої статі [PERSON] . 16.05.2019 року через свого представника вони звернулись до зацікавленої особи з метою зареєструвати дитину за вимогами законодавства України. Проте, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану їм пояснили, що не мають підстав для реєстрації факту народження дитини у зв`язку з тим, що представлене ними медичне свідоцтво про народження дитини видане на території АР Крим за зразком Російської федерації є недійсним, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України відсутня. У зв`язку з викладеним заявники просять у судовому порядку встановити факт народження їхньої дитини. Заявники в судове засідання не з`явилися, від їх представника [PERSON] надійшла заява до суду про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає. Представник зацікавленої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без представника відділу, заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~встановлено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачена\~статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до\~Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що заявники [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, про що вказують надані ними копії паспортів (а.с.3-6). Шлюб між ними зареєстрований 24 вересня 2013 року, про що вказує надана ними копія свідоцтва про шлюб (а.с.7). [INFO] в пологовому будинку м. Сімферополь АР Крим, заявниця [PERSON] народила дитину жіночої статі, про що їй видано медичне свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 10.04.2019 року облікової форми № 103/у, пологовим будинком м. Сімферополь АР Крим затвердженої наказом міністерства охорони здоров`я та соціального розвитку Російської Федерації від 27 грудня 2011 року № 1687н (а.с.8). Згідно з п. 1\~ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2\~ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що медичне свідоцтво про народження серія [NUMBER] облікової форми № 103/у,\~про народження\~заявницею дитини,\~видане пологовим\~будинком м.\~Сімферополь Крим, є недійсним на території України та не створює правових наслідків. 16.05.2019 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у реєстрації народження дитини у зв`язку з ненаданням медичного свідоцтва про народження дитини відповідної форми та роз`яснені інші підстави для реєстрації народження дитини. Згідно зі ст.\~18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовляє у реєстрації народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, оскільки заявники позбавлені можливості надати для цього документ про народження дитини відповідного зразка, передбаченого чинним законодавством України. Згідно Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністрества Юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000 року, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження, - відповідно до частини 4 ст.13 "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, але який регулює подібні за змістом відносини, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, тобто, надані заявником документи не є допустимими доказами у розумінні ст.78 ЦПК України. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі. Суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. З огляду на викладене, суд вважає, що заявники, як батьки дитини, мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Досліджені судом докази у їх сукупності підтверджують факт народження заявницею дитини, для проведення державної реєстрації народження якої існують об`єктивні перешкоди. Встановлення факту народження дитини породжує юридичні наслідки - надасть можливість заявниці отримати в державному органі України свідоцтво про народження дитини, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так,\~ у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни», зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявники не мають можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявників, щодо встановлення факту народження їх дитини, оскільки в даному випадку реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Прізвище, ім`я та по-батькові дитини батьки визначили як: [PERSON] . Однак, вимоги заявників підлягають задоволенню частково, оскільки суд встановлює лише факт народження дитини певної статі у певної особи. Імя ж дитини встановлюється відповідно до ст.28 ЦК України. Саме право батьків за їх згодою визначити імя дитини при реєстрації її народження в органах РАЦС відповідно до ст.ст.145-147 СК України та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, згідно з якими з рішення суду зазначаються в акті про народження лише дані про дату і місце народження дитини. Відповідно до ч. 4 ст.\~317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial