Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з продовженням навчання, у розмірі 1218 грн. починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, та 2113 грн. заборгованості по аліментах. Також просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання повнолітнього сина у вигляді оплати за навчання, зокрема: - 9346,5 грн. за перший рік навчання та 5469,21 грн. за перший семестр другого курсу навчання на стоматологічному факультеті Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського IV рівня акредитації. В обґрунтування вимог вказує, що син [PERSON] продовжує навчання на стоматологічному факультеті Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського IV рівня акредитації на денній формі навчання, платна форма, у зв'язку з чим потребує від батька матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати сину допомогу, хоча в добровільному порядку коштів на утримання сина та оплати половини вартості навчання не надає. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2113 грн. заборгованості по аліментах залишити без розгляду. Решта позовних вимог підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повінстю та не заперечив щодо їх задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.02.1996 року, який було розірвано 16.03.2010 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за №1648. Син [PERSON] продовжує навчання у Тернопільському державному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського IV рівня акредитації на контрактній формі навчання, на стоматологічному факультеті, що підтверджується довідкою за №16-20/225 від 16.07.2014 року, виданою Тернопільським державним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського. Згідно договору про надання освітніх послуг за №57 від 27.08.2013 року встановлено, що вартість навчання за перший рік становить 18 600 грн., за другий рік навчання 21 768 грн. Згідно умов п. 4.5 договору про надання освітній послуг, внесення коштів за навчання на наступних курсах проводиться рівними частками посеместрово - відповідно, до першого липня та до першого лютого кожного навчального року. Згідно квитанції про оплату за №к111/F/82 від 15.08.2013 року встановлено, що [PERSON] оплатила вартість навчання за І курс у розмірі 18600 грн. та послуги банку у розмірі 93 грн. Відповідно до квитанція про оплату за №л10/N/7 від 23.06.2014 року встановлено, що [PERSON] оплатила вартість навчання за перший семестр ІІ курсу у розмірі 10884 грн. та послуги банку у розмірі 54,4 грн. Самостійно заробляти на життя у зв'язку з навчанням син [PERSON] не має можливості. Син [PERSON] проживає разом із позивачкою в [ADDRESS], що не заперечує відповідач. Позивачка [PERSON] працює деканом стоматологічного факультету ТДМУ та її середньомісячний дохід становить близько 3500 грн. Відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Тернопільській ОДПІ, як суб'єкт підприємницької діяльності, здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування обліку та звітності. Згідно довідки за №25165/19-18-17-04 від 08.09.2014 року Тернопільської ОДПІ, сума доходу ПП [PERSON] за І, ІІ квартал 2014 року становить 19 970 грн. Інших дітей, крім сина [PERSON], відповідач не має. В судовому засіданні відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. та відшкодування додаткових витрат у вигляді оплати вартості навчання за перший рік у сумі 9346,5 грн. та 5469,21 грн. за перший семестр другого курсу, про що написав заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є працездатним, отримує мінливий, нерегулярний дохід, інших утриманців крім сина [PERSON] не має, приймаючи до уваги те, що син продовжує навчання та самостійно заробляти на життя не має можливості, часткове визнання позову, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу сина, у зв'язку з продовженням навчання та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача слід визначити у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 29.07.2014 року і до закінчення сином навчання , але не пізніше досягнення ним 23-річного віку. Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина регулюють ст.ст. 198-201 глави 16 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199, ст. 200 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років. Розмір аліментів визначається на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Положеннями ст. 201 СК України передбачено порядок застосування норм СК України до відносин щодо обов'язку утримувати повнолітніх дочку, сина, згідно якої до відносин між батьками та повнолітніми дочкою, сином застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192, 192-197 цього Кодексу. Положеннями ст. 185 СК України, якою позивач обгрунтовує свої вимоги, регулює участь батьків у додаткових витратах на утримання неповнолітньої дитини. Отже, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачений ст. 185 СК України, не може бути розповсюджений на правовідносини, які виникли між повнолітньою дитиною та її батьком. Враховуючи те, що син [PERSON] станом до 13.07.2014 року був неповнолітній та мати [PERSON] понесла додаткові витрати у вигляді оплати за навчання, що підтверджується квитанціями про оплату, суд приходить до висновку, що до задоволення підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання повнолітнього сина [PERSON] у вигляді оплати за навчання, за час коли дитина була неповнолітньою, зокрема: 9346,5 грн. за перший рік навчання та 5469,21 грн. за перший семестр другого курсу навчання . Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 29.07.2014 року і до закінчення сином навчання , але не пізніше досягнення ним 23-річного віку, а також 9346,50 грн. за перший рік навчання та 5469,21 грн. за перший семестр другого курсу додаткових витрат зумовлених оплатою вартості навчання. В силу вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання у розмірах визначених судом.

Outcome: partial