Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дитини, починаючи з 03.07.2020 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони із 25.03.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 21.10.2019 року було розірвано. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . З травня 2018 р. вони з дружиною проживають окремо. З січня 2019 р. до нього переїхав і проживає постійно їх син [PERSON] . Як вказує позивач, з січня 2019 р. по жовтень 2019 р. відповідач жодним чином не допомагала в утриманні дитини, а в подальшому періодично пеераховувала кошти на банківську карту сина. Таким чином, відповідач ухиляється від покладеного на неї обов`язку утримувати свою дитину, тому позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що [PERSON] опікується розвитком, утриманням та вихованням сина [PERSON] , про що свідчать надані копії фіскальних чеків та квитанцій, але позивач не надає можливість їй вільно спілкуватись з сином, налаштовує психологічно дитину проти матері. Вислухавши позивача, відповідача та їх представників, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 25.03.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року було розірвано (а.с. 9). Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.10.2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві (а.с. 7). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; а також інші обставини, які відповідно до ст. 182 СК України мають значення і повинні враховуватись судом при прийнятті рішення. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи як матеріальне становище позивача так і відповідача, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, тобто з 06.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial