Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач 10 лютого 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачка відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт від 28 липня 2014 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17370,61 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,012% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється шляхом надання щомісячних платежів з 1 по 25 число кожного місяця для погашення заборгованості. Підписана відповідачем угода разом з запропонованими відповідачем Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором її заборгованість станом на 19 листопада 2016 року склала 33218,75 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 12149,60 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 2,79 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 9667,52 грн., а також штраф - 11398,84 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. Ухвалою суду від 20 лютого 2017 року відкрито провадження у вказаній справі у порядку, визначеному ЦПК України (2004 року) та призначено справу до попереднього судового засідання. 05 березня 2018 року судом продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання двічі не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву суду не надала. Надала суду письмове заперечення, де зазначила, що з вини Березанського РВ ДВС з її рахунку не перераховані кошти на сплату заборгованості за кредитом (а.с.102). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов`язального права. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК) . Як встановлено в судовому засіданні, сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 18 травня 2006 року укладено договір про надання банківських послуг б/н у формі заяви (а.с.13) за яким відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 10000,00 грн. з базовою процентною ставкою 3% в місяць зі строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки з погашенням заборгованості шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 7% від суми заборгованості. 28 липня 2014 року між позивачем та відповідачем відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.14), відповідно до умов якої позивач надав відповідачу терміновий кредит у розмірі 117370,62 грн. на строк 06 місяців з 28.07.2014 рокупо 31.01.2015 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% в місяць на суму залишкової заборгованості за кредитом. Пунктом 1.1.2 Генеральної угоди передбачено, що заборгованість за кредитним договором на день укладення Генеральної угоди складає 18950,62 грн., з них обов`язковий залишок на рахунку згідно з п.1.2 - 1580,00 грн.. Умовами угоди передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з «1» по «25» числа кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2895,10 грн. (п.2.1). В Угоді передбачено, що зазначена Генеральна угода разом з пропозиціями АТ КБ «ПриватБанк» Умовами, Правилами і Тарифами складає між Позичальником і Банком кредитний договір. Згідно п.1.3.3 та п.2.2 Генеральної угоди відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 11398,84 грн.. Відповідно до п.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.15-38) відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування. Згідно з п.1.1.5.20 зазначених Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (а.с.24 на звороті). Відповідно до п.1.3.3, 2.2. Генеральної угоди сторони дійшли згоди, що при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості, зазначеної у даній угоді, більш ніж на 31 день, заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник в цьому випадку сплачує банку штраф в розмірі 11398,84 грн.. Оскільки відповідачем на рахунок позивача перераховано 254,60 грн. (а.с.85), підлягає стягненню з відповідача штраф у сумі 11144,24 грн.. Згідно з рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 09 квітня 2014 року з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 18.05.2006 року в сумі 25460, 40 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 6690,85 грн., заборгованість по процентах - 17080,96 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 1188,59 грн. (а.с.164-165). З повідомлення Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області вбачається, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження №46312069 по виконавчому листу 469/82/14-ц від 23.02.2014 року, виданому Березанським районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 25460,40 грн. (а.с.62). Проте, відповідно до довідки Березанського РВ ДВС сплата відповідачем цієї заборгованості за виконавчим листом не здійснювалась, постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника (а.с.103), тому посилання відповідача на погашення заборгованості є недоведеним. Разом з тим, оскільки рішенням Березанського районного суду від 09.04.2014 року з відповідача стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 25460,40 грн., вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 12149,60 грн. задоволенню не підлягають, Відповдіно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг (а.с.34) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань клієнт сплачує банку пеню (а.с.36 на звороті). Отже, умовами договору передбачена сплата пені та штрафу за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить статті 61 Конституції України. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у цивільній справі №6-2003цс15. Враховуючи викладене, підлягає стягненню з відповідача заборгованість по відсотках за Генеральною угодою від 28.007.2014 року в сумі 2,79 грн. та штраф в сумі 11144,24 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial