Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона являється дочкою відповідача. Відповідач та мати позивачки [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який вже розірвано. Від шлюбу у них народилося троє дітей - [PERSON] , [INFO]., [PERSON] ,, [INFO] та [PERSON] , [INFO]. З відповідача на утримання дітей з 17.01.2003 р. стягувалися аліменти в розмірі 1/2 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ці аліменти відповідач платив не стабільно, не вчасно, хоча мав змогу робити це вчасно. Відповідач має заборгованість по сплаті цих аліментів. Позивач з 01.09.2019 р. навчається у Черкаському національному університеті ім. Б.Хмельницького на денній формі навчання. Відповідач справами дочки, її здоров`ям не цікавиться. З початку навчання в університеті відповідач дав зрозуміти дочці, що сплачувати аліменти він не буде. Позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки вона не може працевлаштуватися і самостійно забезпечувати себе. Їй необхідно платити за гуртожиток, оплачувати комунальні послуги, купувати продукти харчування, канцелярське приладдя для навчання, одяг, взуття, нести витрати на проїзд в громадському транспорті. Фінансової допомоги матері не вистачає, оскільки на утримання матері перебуває шестеро дітей. Відповідач здоровий, працездатний, має хороший та стабільний дохід, проте не бажає допомагати позивачці, поки вона навчається, хоча і має на це можливість. Небажання відповідача належним чином виконувати свій батьківський обов`язок, фактично позбавляє позивачку права на отримання вищої освіти, адже мати позивачки не може самостійно профінансувати всі необхідні витрати. Оскільки в досудовому порядку врегулювати дане питання не вдалося, то позивачка звернулася до суду з позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду 08.10.2020 р. надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх його доходів. Свій відзив відповідач обгрунтував тим, що наразі сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку він не може, оскільки на його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Також на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які перебувають на пенсії і він являється їх годувальником, так як пенсія у них мінімальна. Частину свого доходу відповідач витрачає на забезпечення належних умов проживання батьків, які в свій час утримували його. Дохід відповідача складається із заробітної плати і в середньому на руки становить 5 500,00 грн. Відповідач зазначає, що враховуючи склад сім`ї , його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи утримання дочки від другого шлюбу, плату за комунальні послуги, допомогу батькам, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів тощо. Крім того відповідач зауважив, що позивачка навчається на бюджетній основі, отримує стипендію, за навчання не платить, про що в позові свідомо замовчала. Норми щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму застосовуються лише до неповнолітніх осіб. 23.10.2020 р. позивачка надіслала відповідь на відзив, в якому вказала, що оскільки законом визначено мінімальний прожитковий мінімум, то її прожитковий мінімум не може бути меншим, оскільки це буде порушенням її прав. Тому обмеження мінімального розміру аліментів у 50% прожиткового мінімуму є обгрунтованим. Навчання на бюджетній формі не передбачає обов`язкового отримання стипендії. Наявність у відповідача ще дітей ніяким чином не має негативно відображатися на недостатньому прожитковому мінімумі позивача. Відповідачем не надано підтверджень, що саме на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, що вони є пенсіонерами. Відповідач у відзиві наголошував, що при встановленні розміру аліментів не потрібно враховувати прожитковий мінімум, натомість він зазначає, що його батькам мінімальний розмір пенсії, яку вони отримають, є недостатнім, тому він їх утримує. Дослідивши надані позивачем та відповідачем письмові докази, суд встановив наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Судом встановлено, щопозивачем є [PERSON] , [INFO] , що стверджено копією паспорта громадянина України № [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.05.2002 р., батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 0234 від 25.06.2020 Черкаського національного університету ім. Б.Хмельницького,[PERSON] навчається 1 курсі денної форми навчання держзамовлення Навчально-наукового інституту природничих та аграрних наук. Термін навчання 3 роки 10 місяців. Дата вступу - 01.09.2019 р., закінчення - [INFO] З копії довідки про доходи №72 від 13.03.2020 р. встановлено судом, що позивачка [PERSON] у вересні-листопаді 2019 р. стипендії не отримувала, так як не набрала відповідної кількості балів; протягом грудня 2019 р. -лютого 2020 р. нарахована їй стипендія становить 4 720,00 грн. Протягом березня 2020 р. -липня 2020 р. стипендія не нараховувалася, так як бал нижче рейтингового; у серпні 2020 р. нараховано 2360,00 грн. (копія довідки про доходи №192 від 19.10.2020 р.) Відповідно до наданих позивачем копій квитанцій Приватбанку, позивачка здійснювала оплату вартості за проживання в гуртожитку ЧНУ ім. Б.Хмельницького. (13.02.2020 в сумі 900 грн., 02.03.2020 р. - 817 грн., 29.05.2020 р. - 38,00 грн. та 28.08.2019 р.- 2500 грн.). Отже, дочка, яка продовжує навчання безумовно потребує матеріальної допомоги, вона не досягла двадцяти трьох років, відповідач знаходиться у працездатному віці та має можливість утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про перебування на його утриманні непрацездатних батьків. Належних та допустимих доказів, які б ствердили дані обставини, відповідачем суду не було надано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.2005 р. відповідач являється також батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] З довідки №262 від 01.10.2020 р., виданої виконавчим комітетом Ковтунівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, встановлено що відповідач має такий склад сім`ї: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Неповнолітня до [PERSON] перебуває на повному утриманні батька. Суд критично оцінює відомості про те, що неповнолітня [PERSON] , яка являється дочкою відповідача від іншого шлюбу, перебуває на повному його утриманні, оскільки як заначено в довідці батько [PERSON] , мати [PERSON] та неповнолітня [PERSON] проживають разом. Звідси слідує, що дитину утримують обоє батьків. Крім того, суд звертає увагу, що наявність обов`язку з утримання неповнолітніх дітей саме по собі не є достатньою підставою для відмови у призначенні аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Посилання відповідача на те, що він має на утриманні неповнолітню дитину, що у свою чергу унеможливлює сплату аліментів на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини є необґрунтованим, оскільки необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка навчається та потребує такої допомоги. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року по справі № 644/3610/16-ц та від 21.02.2018 по справі № 208/3075/16, які враховуються судом при вирішенні справи. При цьому суд зважає на те, що відповідачем не надано доказів погіршення його матеріального становища та враховує той факт, що неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] знаходилася на його утриманні ще під час стягнення аліментів на утримання позивачки, коли вона була неповнолітня. Згідно довідки про доходи №40 від 01.10.2020 р. , виданої ТОВ «Силікат-1» загальна сума доходу відповідача [PERSON] за період з 01.01.2020 р. по 30.09.2020 р. за винятком аліментів становить 45 166,12 грн. Нарахована заробітна плата в місяць становить 5 500 грн. Відповідач згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини його доходів (що в розрахунку згідно довідки про доходи становить 5500/8=687 грн.), а позивачка просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини доходів (становить 5500/4=1375 грн.) Хоча мінімальний розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини законом не передбачений, разом з тим, відповідно до ст.1 Закону "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Ураховуючи принцип рівності батьків у зобов`язанні утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання на денній формі та у зв`язку з цим потребує їх допомоги, а також те, що відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, приймаючи до уваги вік доньки, її потреби, суд дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку, що аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, відповідатимуть як інтересам сторін по справі, так і вимогам розумності і справедливості та їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, проживання у гуртожитку, харчування тощо, і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини законом не передбачений, тому позовні вимоги в частині обмеження мінімального розміру стягуваних аліментів: не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму - не підлягають задоволенню. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на її утримання, як на дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду 23.07.2020 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2023 року. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивача при подачі позову до суду було звільнено від сплати судового збору, тому суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial