Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

У грудні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 5 000,00 грн. на кожну дитину. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з 14 листопада 2009 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають двох доньок - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Відповідач проживає окремо від позивача та дітей. Позивач вказує, що діти потребують матеріальної допомоги на витрати для навчання, додаткові заняття, харчування, одяг та розвиток, а оскільки діти часто хворіють є необхідність в їхньому лікуванні та літньому оздоровленні. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.01.2021 позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків. Позивачем були усунені недоліки позовної заяви. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 16.03.2021. 23.02.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що він не переставав постійно фінансово приймати участь у житті дітей, їх вихованні та розвитку. Відповідач зазначає, що спілкується з дітьми, цікавиться їхніми успіхами в школі та дитячому садочку; здійснює оплату за житло, в якому вони живуть, а саме квартири по [ADDRESS] , оплачує харчування в дитячому садку та гурток « Пісочна анімація » - молодшій доньці, харчування в школі, уроки з плавання, репетитора з математики - старшій доньці, купує продукти харчування, одяг, взуття та проводить з ними час в розважальних дитячих закладах, батутних парках. Відповідачем були куплені гаджети для навчання та розвитку, а саме планшети у кількості двох штук та телефон на загальну суму близько вісімнадцяти тисяч гривень, також переказував грошові кошти позивачу на кредитну картку банку ПриватБанку. Позивач відповідно до норм чинного законодавства декларує свої щорічні доходи, дохід отриманий нею за основним місцем роботи в 2019 р. становить 214773,00 гривень, це 17 897,75 гривень щомісячно. Відповідач на даний час є безробітним, на його утриманні перебуває мати - пенсіонерка, також він допомагає фінансово сину від першого шлюбу. З жовтня відповідач змушений орендувати житло у Києві, оскільки позивач замінила вхідні замки і "виставила" його за двері, ціна оренди значна. Позивачем 12.03.2021 подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що сума 10000,00 грн. на обох дітей - це половина її заробітку, який вона витрачає виключно на дітей, з яких 4 830,00 грн. - послуги няні, решта - додаткові заняття, харчування та одяг; за пів року відповідач не купив дітям ні одягу, ні продуктів харчування; позивачу коштів також не давав. Щодо оплати комунальних платежів, то відповідач оплачує ту частину заборгованості, що накопичилася за час спільного проживання, а фінансова участь відповідача у житті дітей має не систематичний та досить вибірковий характер. До початку судового засідання 16.03.2021 позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи. У судове засідання 16.03.2021 відповідач з`явився, позивач не з`явилася. Судом задоволено клопотання позивача та відкладено розгляд справи на 26.04.2021. 23.04.2021 відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів та відкладення розгляду справи. У судове засідання 26.04.2021 позивач та її представник з`явилися, відповідач не з`явився. Судом відкладено розгляд справи для повторного виклику відповідача справи на 24.05.2021. 20.05.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказів та письмові пояснення, в яких представник вказує на відсутність у відповідача постійного заробітку, будь-якого рухомого чи нерухомого майна та збережень; зазначено, що відповідач погоджується на сплату аліментів у сумі 2 600,00 грн. на двох неповнолітніх дітей. У судове засідання 26.05.2021 сторони та їх представники з`явилися. Позивачем подано клопотання про долучення доказів. У судовому засіданні оголошено перерву до 04.06.2021, за клопотанням представника відповідача. 04.06.2021 в судове засідання сторони з`явились. Позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач не заперечував щодо часткового задоволення позову, а саме у сумі 2600,00 грн. аліментів щомісячно на утримання двох неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення учасників процесу та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 14 листопада 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано за рішенням суду від 26.04.2021. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 29.04.2010 та серії [NUMBER] від 02.09.2015, в яких батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 років не може бути меншим, ніж 1197 грн. 50 коп. Відповідно до положень частини 1-2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. В ході судового розгляду справи встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), які проживають разом з матір`ю, на утримання яких відповідач надає матеріальну допомогу в добровільному порядку, що має несистемний характер. Доводи сторони відповідача щодо того, що на його утриманні перебуває мати - пенсіонерка, також він допомагає фінансово сину від першого шлюбу, а також про те, що він змушений орендувати житло, в ході судового розгляду належними та допустимими доказами не підтверджені, однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач є безробітним та не має стабільного доходу, у нього відсутнє будь-яке (рухоме та нерухоме) майно. При цьому, відповідач вказує, що не заперечує щодо стягнення аліментів в розмірі 2 600,00 грн. на двох дітей щомісячно. Суд зазначає, що, враховуючи положення національного та міжнародного законодавства, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, при цьому найкращі інтереси дітей є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Слід зазначити про недоведеність вимог позивача в частині визначеного нею розміру аліментів, оскільки належних та допустимих доказів щодо того, що діти потребують грошового утримання саме в розмірі 10000,00 грн. щомісячно не надано. У позові позивач зазначає про витрати на додаткове навчання, гуртки та послуги няні та розваги, які за своєю природою належать до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, у визнаному відповідачем розмірі аліментів, а тому з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 2600,00 грн. щомісячно, починаючи з 17 грудня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дітей, не порушить рівності сторін. За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial