Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги про стягнення аліментів позивач мотивує тим, що з 19.04.2008 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, 06.02.2020 року відповідач з власної ініціативи зібрав особисті речі та переїхав жити в інше помешкання, на даний час вони проживають окремо, малолітні діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Допомога відповідача на утримання дітей має непостійний та мінливий характер (періодичність та розмір виплат) та не відповідає потребам дітей, їх розвитку. Діти потребують нормального харчування, лікування, витрат на навчання та саморозвиток, а також періодичного придбання нового одягу та взуття, враховуючи їхній вік. Серед витрат (за виключенням продуктів харчування та одягу) вона та відповідач під час перебування в шлюбі оплачували: шкільне харчування - 2000,00 грн. на двох дітей щомісячно; заняття англійською мовою - 1250,00 грн. на двох дітей щомісячно; заняття в секції карате - 1200,00 грн. на двох дітей щомісячно; послуги психолога - 2000,00 грн. на двох дітей щомісячно; послуги няні-супроводжуючої - 5000,00 грн. на двох дітей щомісячно. Загальний розмір її та відповідача витрат на дітей складав орієнтовно 15 000,00 - 20 000,00 грн. щомісячно, в залежності від потреб придбання одягу, взуття або потреб в лікуванні. Посилаючись на викладені обставини, а також заважаючи на відсутність офіційно підтвердженого доходу у відповідача, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. 03.11.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну допомогу, вказуючи на те, що витрати на дітей він не припиняє нести. Крім того, заявлений розмір та розмір очікуваних витрат на професійну правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами. Відповідач вказав, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, проте він не погодився із визначеним позивачем розміром аліментів, оскільки з 04.09.2020 року він працевлаштований в ТОВ «Інокс Компані» з окладом в розмірі 5000,00 грн., з вирахуванням податків його заробітна плата становить 4025,00 грн. З урахуванням наведеного, а також з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, відповідач вважає законним стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1250,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 06.11.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк» та ГУ ДПС у м.Києві. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 19.03.2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк». Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 31.05.2021 року позовні вимоги про стягнення аліментів виділено в окреме провадження. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 1250,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 19.04.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні також встановлено, і даний факт визнано сторонами, що малолітні діти сторін проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1250,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, малолітні діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатним, працює, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1250,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дітей, а тому задовольняє позовні вимоги частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір доходу відповідача, який відповідно до довідок ТОВ «Інокс Компані» від 21.07.2021 року № 0002/21-07, від 14.12.2021 року № 0001/14-12 з січня 2021 року складає 6200,00 грн., з червня 2021 року складає 6300,00 грн. Посилання позивача та її представника на те, що відповідач має неофіційні доходи, що підтверджується банківськими виписками суд не може прийняти до уваги, оскільки з даних виписок неможливо встановити, чи є наявні перекази доходами відповідача. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд звертає увагу на те, що надані позивачем квитанції не дають підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі, оскільки витрати на навчання, розвиток, тощо, відносяться до додаткових витрат, для стягнення яких передбачено окремий порядок. Витрати на розваги, відвідування кафе, тощо, не відносяться до складу витрат, які мають обов`язково враховувати при визначенні розміру аліментів. Крім того, позивач не позбавлена можливості у майбутньому в разі зміни матеріального чи сімейного стану сторін звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Інші доводи та твердження сторін на висновки суду не впливають та підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі не дають. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 10.06.2020 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн., а також стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 2100,00 грн. пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial