Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

КП «Токмак теплоенергія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. В позовній заяві зазначається, що позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS]. Між КП «Токмак теплоенергія» та відповідачем 11 квітня 2014 року укладено Договір про надання послуги з централізованого опалення №2208. На імя відповідача відкрито особовий рахунок №03019051. Таким чином, в силу ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відповідач являється споживачем житлово-комунальних послуг. Рішенням Токмацької міської Ради від 31.05.2013 року № 151 «Про визначення КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради виконавцем послуг з централізованого опалення» КП «Токмак теплоенергія» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з надання послуг з централізованого опалення. Позивач вправі вимагати сплати боргу за надані послуги з централізованого опалення станом на 01.06.2013 року на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.05.2013 року, укладеного між ТОВ «Токмак теплоенергія» та КП «Токмак теплоенергія». Позивачем відповідно до вказаного вище рішення виконкому надаються послуги з централізованого опалення вказаної вище квартири, однак, відповідач не в повному обсязі сплачує кошти за надані послуги, у звязку з чим, за період з 01.04.2014 року по 31.08.2017 року утворилась заборгованість в сумі 6442,48 грн., 1204,71 грн. інфляційні втрати, 230,38 грн. 3 % річних. Також просить стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, в наданій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, просила застосувати трирічний строк позовної давності. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу (якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості), може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 21.07.2017 року КП «Токмак теплоенергія» відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, у звязку з існуванням спору про право. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [INFO] та є споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Між КП «Токмак теплоенергія» та відповідачем 11 квітня 2014 року укладено Договір про надання послуги з централізованого опалення №2208. На імя відповідача відкрито особовий рахунок №03019051. Таким чином, в силу ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відповідач являється споживачем житлово-комунальних послуг. Одним з видів житлово-комунальних послуг є централізоване опалення, що визначено ст. 13 Закону. 31 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Токмак теплоенергія» (надалі - ТОВ «Токмак теплоенергія») та Комунальним підприємством «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради (надалі - КП «Токмак теплоенергія») укладено Договір про відступлення права вимоги (надалі - Договір). Відповідно до п. 1.1. Договору ТОВ «Токмак теплоенергія» (Первісний кредитор) передає КП «Токмак теплоенергія» (Новий кредитор), а КП «Токмак теплоенергія» приймає право вимоги боргу, що належало ТОВ «Токмак теплоенергія», і стає Кредитором за Договорами «Про надання послуг з централізованого опалення», Договорами «Про постачання теплової енергії в гарячій воді», Договорами «Про закупівлю послуг з постачання теплової енергії за державні кошти», які укладені між ТОВ «Токмак теплоенергія» та фізичними особами, приватними підприємцями, юридичними особами, які є споживачами теплової енергії. Відповідно до п. 1.2. Договору КП «Токмак теплоенергія» одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов'язань за Договорами «Про надання послуг з централізованого опалення», Договорами «Про постачання теплової енергії в гарячій воді», Договорами «Про закупівлю послуг з постачання теплової енергії за державні кошти». Відповідно до п. 1.3. Договору, крім передачі прав вимоги оплати за спожиту теплову енергію до КП «Токмак теплоенергія» переходять права вимоги стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов'язань за укладеними з ТОВ «Токмак теплоенергія» Договорами. Відповідно до п. 1.4. Договору передача прав на вимогу оформлюється актом прийому -передачі, який є невід'ємною частиною Договору. Станом на 31.08.2017 року борг відповідача за послуги з централізованого опалення становить 6442,48 грн. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» повноваження щодо визначення виконавця житлово-комунальних послуг належать органам місцевого самоврядування. Так, Рішенням Токмацької міської Ради від 31.05.2013 року № 151 «Про визначення КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради виконавцем послуг з централізованого опалення» КП «Токмак теплоенергія» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з надання послуг з централізованого опалення. Статтею 20 Закону визначено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 16.08.2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг прийнятті рішення про видачу КП "Токмак теплоенергія" ліцензій з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадеційних або поновлювальних джерел енергії); транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії. Підприємством безпосередньо розпочато діяльність з вироблення транспортування та постачання теплової енергії вже після отримання відповідних ліцензій. Свої зобов'язання щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення позивач виконує в повному обсязі, в свою чергу, відповідач дані послуги оплачує не в повному обсязі, у звязку з чим, утворилась заборгованість. На попередження працівників КП «Токмак теплоенергія» про необхідність погасити заборгованість не реагує. Згідно наданого розрахунку заборгованість відповідача по оплаті житлово-комунальних послуг з централізованого опалення за період з 01.04.2014 року по 31.08.2017 року складає 6442 грн. 48 коп. Разом з тим, відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За матеріалами справи позивач мав дізнатися про невнесення відповідачем послуг з теплопостачання наступного місяця після невнесення такої плати. Але, зважаючи на той факт, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період, що перевищує встановлений строк позовної давності, суд вважає за необхідне взяти до уваги заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності та стягнути заборгованість за останні три роки. При цьому за положеннями ст.ст.253, 256,257 ЦК України загальна позовна давність, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач припинив вносити плату з квітня 2014 року, з відповідним позовом до суду позивач звернувся 14 листопада 2017 року. Однак до пред'явлення вимог про стягнення заборгованості в порядку позовного провадження позивач в липні 2017 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, що є підставою для переривання перебігу позовної давності, відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України. Таким чином, заборгованість не може бути стягнута після закінчення строку позовної давності, тому період за який слід стягнути заборгованість повинен обраховуватись з часу звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Відповідно до чого, строк заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, необхідно обраховувати з 01.07.2014 року по 31.08.2017 року. Отже, сума заборгованості становитиме 459,64 + 1532,52 + 2385,26 + 1925,43 = 6302,85 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, що викладена судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 20.06.2012 року по справі № 6-68цс12, закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст.625 ЦК України. Застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції в розмірі 1204 грн. 71 коп., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 230 грн. 38 коп. Відповідно до ч.2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача КП «Токмак теплоенергія» сплачений ним судовий збір в розмірі 1600 грн.

Outcome: partial