Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - «Приватбанк») свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору відповідач [PERSON] 31 січня 2009 року отримав у позивача 3850 гривень кредиту зі сплатою відсотків у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач для його погашення взяв на себе зобов'язання вносити позивачу щомісячні платежі. Позичальником порушено строки погашення кредиту, у зв'язку з цим «Приватбанк» просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 20500,95 гривень та судові витрати. Відповідач подав письмові заперечення проти позову. Вважає позов необґрунтованим, не погоджується з нарахованим позивачем розміром заборгованості. Основну частину кредиту в розмірі 1989,15 гривень ним погашено, а залишок боргу «Приватбанк» самостійно стягував з його пенсійної картки. Останні платіж щодо погашення кредиту відбувся ще 02 серпня 2010 року. Представник позивача в судовому засіданні 21 січня 2014 року позов підтримав, додав, що подані до заперечення чеки, окрім чеку від 25 січня 2013 року, який стосується зняття готівки, взяті до уваги «Приватбанком» при розрахунку кредитної заборгованості [PERSON] та штрафних санкцій. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав з викладених у запереченні міркувань. Разом з тим, подав суду клопотання про зменшення розміру пені. Відповідно до анкети позичальника [PERSON] отримав у «Приватбанку» споживчий кредит у сумі 3850 гривень на строк з 31 січня 2009 року по 31 липня 2010 року з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості. Погашення заборгованості мало здійснюватись у наступному порядку: щомісяця у період з 22 по 27 число позичальник мав повертати «Приватбанку» 296,68 гривень. При цьому відповідач під підпис підтвердив, що ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Приватбанком», висловив свою згоду, що його заява разом з згаданими Умовами складає кредитно-заставний договір. Відповідно до розділу 5 Умов надання «Приватбанком» споживчого кредиту фізичним особам, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує «Приватбанку» пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити «Приватбанку» штраф у розмірі 500 гривень та 5 % від суми заборгованості. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане Позичальником. Терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється тривалістю у п'ять років. Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного Кодексу України (далі -- ЦК) зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 ЦК передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, сплата неустойки. Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 546 ЦК передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до поданих «Приватбанком» розрахунків заборгованості [PERSON] дійсно порушував свої зобов'язання, а пред'явлені позивачем суми відповідають існуючим між сторонами правовідносинам. Вказані у письмовому запереченні суми та строки погашення відповідачем заборгованості позивачем враховані. Разом з тим, відповідач у судовому засіданні заявив клопотання про зменшення розміру визначеної «Приватбанком» пені. Мотивує його тим, що він є інвалідом, не має роботи, дружина працює на 0,25 посадового окладу машиністом з прання у дитячому садочку та отримує 304,50 гривень платні; у них на утриманні троє дітей; він та його сім'я постраждали від наслідків аварії на ЧАЕС тощо. З цього приводу подав відповідні письмові докази. Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З цього приводу суд констатує, що подані відповідачем докази щодо його інвалідності, майнового стану, наявність на утриманні дітей з одного боку та суми основної заборгованості за кредитом з іншого -- достатні підстави для зменшення нарахованої «Приватбанком» пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Виходячи з принципу розумності, справедливості, правової визначеності, суд вважає за можливе її зменшення з 16896,19 до 4500 гривень. Таким чином, стягненню з [PERSON] підлягають 1400,39 гривень заборгованості за кредитом; 135,94 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом; 616 гривень комісії за користування кредитом; 4500 гривень пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 гривень штрафу (фіксована частина); 952,43 гривні штрафу (процентна складова), всього - 8104,76 гривень. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: partial