Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивачка звернувся до суду 19.10.2016 року з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 19.07.1997 р. по 29.10.2003 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка в теперішній час являється студентом І курсу факультету фінанси, банківська справа і страхування Сумського державного університету, Навчально-наукового інституту бізнес-технологій «УАБС», на денній формі навчання, бюджетній основі. Донька знаходиться на утриманні позивачки, відповідач працездатний, в змозі надавати матеріальну допомогу на навчання доньки, тому позивачка поросить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 усіх видів його доходів до досягнення донькою 23 років. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Пояснила, що працює та отримує заробітну лпату до 1500 грн. щомісячно. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Надав письмове заперечення проти позову в якому просить задовольнити позов частково, стягнувши з нього аліменти у розмірі 1/6 усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання доньки, [PERSON], [INFO], до досягнення нею 23 років за умов, що вона буде продовжувати навчання. Мотивую свої заперечення тим, що є безробітним, перебуває на обліку у Срібнянському районному центрі зайнятості де отримує незначну грошову допомогу, постійно хворіє, в звязку з чим знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-ортопеда Срібнянської ЦРЛ, та має на утриманні неповнолітніх дітей [PERSON], з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Третя особа в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. На підставі ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони з 19.07.1997 р. по 29.10.2003 р. перебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с.3, 13) Від даного шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка в теперішній час являється студентом І курсу факультету фінанси, банківська справа і страхування Сумського державного університету, Навчально-наукового інституту бізнес-технологій «УАБС», на денній формі навчання, бюджетній основі. (а.с.4, 9). Відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання. Він зареєстрований в [INFO], згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не має нерухомого майна, що підтверджується копією повідомлення ГУ юстиції у Чернігівський області позивачу ( а.с. 11) . Також відповідач не має у своїй власності сільськогосподарської техніки, що також підтверджується відповіддю Інспекції держтехнагляду Чернігівської області і про що зазначено в листі ГУ юстиції у Чернігівський області. Згідно довідки Срібнянської селищної ради від 02.11.2016 року [PERSON]Б, співмешкає з [PERSON], яка має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей. Протягом жовтня 2015 року - серпня 2016 року отримував допомогу по безробіттю в загальній сумі 4825.81 грн., з яких утримувались аліменти на утримання на той час неповнолітньої доньки. Відповідач знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-ортопеда Срібнянської ЦРЛ з проводу хвороби хребта, що підтверджується копією відповідної лікарської довідки. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства стосовно матеріальної допомоги батьків повнолітнім дітям, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності. 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину (ухвала Верховного Суду України від 20 жовтня 2005 р.). Судом достовірно встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, не має у власності обєктів нерухомості, співмешкає з жінкою, яка є матірю 3-х неповнолітніх дітей, перебуває на диспансерному обліку у лікаря через захворювання, протягом 2015-2016 років перебував на обліку в державному органі та отримував допомогу по безробіттю в розмірі, що не перевищувала 544 грн. за один місяць. За поясненнями третьої особи під час судового розгляду вона навчається на безоплатній основі у вищому навчальному закладі, отримує державну стипендію в сумі приблизно 800 грн. щомісячно. Навчання на заочній формі є платним, крім того, в разі навчання на заочній формі вона втратить право на отримання стипендії. Оскільки відповідач письмово висловив свою згоду на сплату аліментів в розмірі 1/6 частини всіх його доходів, з урахуванням всіх обставин справи, а саме - матеріального становища батька та доньки, їх стану здоровя, конкретних життєвих обставин в яких знаходиться батько, донька та її матір, суд вважає за необхідним визначити розмір аліментів на період навчання повнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини доходів відповідача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: partial