Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 11.07.2013 р. між сторонами в дані справі був укладений договір №5, відповідно до відповідач замовив 5 дверних блоків, характеристики та особливості виробів згідно п. 1.2 договору були зазначені в накладній №115 від 11.07.2013 р., яка є невід'ємною частиною договору, а також згідно даного пункту договору накладна є заявкою покупця на придбання виробів. Сума договору - 12 537,00 грн. Згідно накладної відповідачем внесена предоплата в розмірі 6 037,00 грн. Як зазначається позивачем при зверненні до суду 01.08.2013 р. вироби були доставлені за адресою відповідача: [ADDRESS]; згідно акту приймання - передачі від 01.08.2013 р. відповідача не влаштовували габарити дверей, та відповідач відмовився повернути вироби та сплатити залишок в сумі 6 500,00 грн. В ході перевірки документів по договору було з'ясовано, що дійсно один з п'яти виробів не відповідає розмірам, зазначеним в накладній, та за це відповідачу 05.08.2013 р. були принесені вибачення та запропоновано заміну виробу або грошову компенсацію, утім, відповідач відмовляє в наданні виробу для заміни та вимагає заміну всіх виробів або повернення предоплати. Дана вимога не може бути прийнятна, оскільки вироби виготовлені на замовлення, тобто виконані з урахуванням індивідуального вибору конструкції виробів, відкривання, розмірів, комбінації кольору, скла та малюнків, які зазначені і виконані (за винятком одного виробу з п'яти) згідно накладної, а також дані вироби є нестандартні та відповідають стандартам якості. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором №5 від 11.07.2013 р. в сумі 6 500,00 грн. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов та відмовити в задоволенні зустрічного позову повністю. Відповідач позов не визнала та звернулася до суду із зустрічним позовом про розірвання договору побутового підряду, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначаючи про наступне. 11 липня 2013 р. нею із позивачем був укладений договір побутового підряду на виготовлення та встановлення міжкімнатних дверних блоків "Арт Дор" і фурнітури до них на загальну суму 12 537,00 грн. Згідно з умовами договору нею було попередньо сплачено часткову вартість дверних блоків в сумі 6 037,00 грн. згідно накладної № 115 від 11 липня 2013 року. Відповідно до п.4.1 договору, відповідач виконує замовлення не пізніше 14 робочих днів з моменту передплати, однак, замовлення було виконано 01 серпня 2013 р. із запізненням на 6 днів. При монтажі дверних блоків була виявлена невідповідність розмірів дверних блоків та існуючих дверних пройомів, а саме, зазори по висоті на всіх дверних блоках становлять від 45 міліметрів до 80 міліметрів; зазор по ширині в кухні складають більше 50 міліметрів на кожну сторону. Крім цього, жодний із замовлених дверних блоків не відповідає доставленим, оскільки згідно накладної дверні блоки повинні були бути таких розмірів: 4 шт. - 1950 х 550 міліметрів та 1 шт - 1959 х 650 міліметрів, а відповідачем фактично були доставлені дверні блоки 3 шт. - 1950 х 570 міліметрів, 1 шт. - 1950 х 585 міліметрів та 1 шт. - 1950 х 635 міліметрів. Отже, у визначені договором строки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. На вимогу відповідача позивач відмовився замінити дверні блоки на інші, які б відповідали дійсним розмірам; відповідач зі свого боку неодноразово намагалася уладнати цей прикрий інцидент, що підтверджується копіями листів, які додаються, але її вимоги залишилися незадоволеними. Доставлені дверні блоки відповідач залишила у себе в якості гарантії того, що їй привезуть нові, які будуть відповідати по розмірам дверних пройомів її квартири (даний факт підтверджується листом від 23 серпня 2013 року, після чого вона неодноразово зверталася до приватного підприємця з вимогами виконати умови договору, однак відповідач всіляко ухилявся від виконання зобов'язань. Розуміючи, що позивач і надалі буде ігнорувати прохання замінити дверні блоки на інші, але відповідних розмірів, відповідач була вимушена звернутися до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області та до прокуратури Дніпропетровської області з метою щоб їй допомогли розібратися з несумлінним підрядником, але на свої чисельні звернення були отримані лише відписки. Позивач своїми повідомленнями без номеру від 05 та 07 серпня 2013 р. повідомив, що він згоден замінити лише один дверний блок на блок відповідного розміру або прийняти компенсацію за це в розмірі 1000 грн.; за інші чотири дверних блоки зазначив, що вони виготовлені згідно накладної, доставлені та знаходяться у відповідача, та у зв'язку з цим просив провести оплату за чотири дверних блоки і фурнітуру в сумі 4 381,00 грн. Крім того, позивач вказав в листі, що вимога відповідача на заміну виробів або повернення передплати не може бути прийнятою, оскільки вироби виготовлені під замовлення відповідача, тобто виконані з урахуванням індивідуального вибору конструкції виробів, відкривання, розмірів, комбінації кольору, скла та малюнків, які зазначені і виконані (за винятком одного виробу з п'яти) згідно накладної, а також дані вироби не стандартні та відповідають стандартам якості. Утім, відповідач з цими твердженнями не може погодитися, оскільки не вважає своє замовлення індивідуальним, так як було вибрано двері з вітрини, а тому ніяких підбору кольорів, малюнків тощо не мало місце та і не могло мати. В обґрунтування поданого зустрічного позову відповідач посилається на ст. 837 ЦК України, відповідно до якої за договором підряду одна сторона (підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу, та на ст. 865 ЦК України, якою передбачено, що за договором підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих ЦК, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно зі ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. В силу п. 2 ч. 1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно зі ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, які складають 116,60 грн. Відповідач посилається на те, що має право на відшкодування моральної шкоди на підставі п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 1 ст. 23 ЦК України та вважає, що в результаті дій позивача їй була заподіяна певна моральна шкода, що виразилася у стражданнях та переживаннях, а також життєвих незручностях, пов'язаних з порушенням її права, як споживача, та зверненням до суду за захистом свого права. Моральна шкода також знайшла своє відображення у почутті страху за схоронність своїх грошей, які були сплачені за товар, у хвилюванні, яке виникло у відповідача у зв'язку з необхідністю жити в квартирі без дверей в усіх кімнатах, тим паче, що дверні блоки були доставлені 01 серпня 2013 року, а 13 серпня 2013 року відповідач народила сина. Суттєво змінився звичний життєвий устрій відповідача, вона була вимушена проживати в стані постійного стресу із за незакінченого ремонту з новонародженою дитиною, не кажучи вже про те, що їй довелося перенести нервовий стрес безпосередньо перед пологами у зв'язку з виниклою ситуацією, відповідач мріяла після пологового будинку приїхати з сином в гарну квартиру з красивими дверима, а приїхала в безлад. Таким чином, відповідач вважає за необхідне в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї та з урахуванням ступеню важкості вимушених змін у її життєвих стосунках, стягнути з позивача на відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн., оскільки саме такий розмір відшкодування відповідатиме моральним стражданням. До складу судових витрат, про стягнення яких також просила відповідач, віднесені витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України), на підтвердження доданий договір про надання юридичних послуг, укладений між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридичною фірмою» «Цитадель», відповідно до якого вартість юридичних послуг за досудове надання юридичної допомоги та складення позовної заяви у даній справі складає 900,00 грн., виконання яких підтверджено актом приймання-передачі виконаних робіт від 17.03.2014 р. Предмет зустрічного позову становить вимога розірвати договір №5 від 11 липня 2013 р., укладений між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON], стягнути з приватного підприємця [PERSON] на користь [PERSON] суму попередньої оплати за договором в розмірі 6037 грн., пеню в розмірі 3% від суми боргу в розмірі 116 грн. 60 коп., моральну шкоди у розмірі 2 000,00 гривень, а також витрати понесені позивачем по оплаті юридичних послуг у розмірі 900,00 грн., а всього 9 053,60 грн. Відповідач вимоги зустрічного позову у судовому засіданні підтримала повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в зустрічному позові, просила суд повністю задовольнити зустрічний позов. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитав свідка [PERSON] (свідок пояснила, що відповідач є її донькою, та вони разом обирали у магазині двері. У магазині продавець також пояснила, що розміри здійснює їх монтажник, з яким вони працюють 12 років, який здійснює також розрахунок вартості виробів після вимірів. Відповідно до пояснень даного свідка монтажник у призначений час з'явився та здійснив заміри, утім, коли вироби були виготовлені та доставлені, було з'ясовано, що вироби не відповідають фактичним розмірам дверних блоків у квартирі відповідача. Монтажник, з'ясував це, здійснював телефонні перемови з магазином, та у магазині запропонували монтажнику вести перемови та умовити відповідача прийняти ці вироби. Утім, відповідача таке не влаштовувало. Оскільки предоплата не була повернута, то двері також не повернуті, вони перебувають у квартирі відповідача, запаковані) та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку відсутність підстав для задоволення первісного позову фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором повністю, та про наявність підстав для задоволення зустрічного позову відповідача частково, виходячи з наступного. За преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст. 4 зазначеного вище Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав, об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 4 зазначеного вище Закону). Судом встановлено, що 11.07.2013 р. між сторонами в даній справі був укладений договір №5, відповідно до якого (п. 1.1) продавець продає, а покупець приймає та оплачує двері ART - DOOR М 302 у кількості та по цінам, які вказані у накладній. Накладна є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 укладеного договору особливості виробів зазначаються в накладній. Накладна є заявкою покупця на придбання виробів. Загальна вартість договору включає в себе ціну виробів, зазначених в накладній. Укладаючи договір, сторони за ним погодили, що строк виконання замовлення (п. 4.1) - 14 робочих днів з часу предоплати. Датою поставки вважається дата передачі виробів покупцю або його уповноваженому представнику (п. 4.2). Отримання виробів покупцем оформлюється актом прийому - передачі. Право власності, ризик випадкової гибелі або пошкодження виробів переходить до покупця з моменту фактичної передачі виробів уповноваженому представнику покупця або самому покупцю (п. 4.3). Так, згідно накладної (а.с. 3) відповідачем була внесена предоплата в розмірі 6 037,00 грн., що підтверджується підписом відповідача. Утім, коли вироби були доставлені за адресою відповідача: [ADDRESS], було з'ясовано, що виготовлені дверні блоки не відповідають розмірам дверних блоків у квартирі відповідача, через що відповідач відмовилася сплатити залишок суми за договором (6 500,00 грн.). Щодо посилання позивача на те, що розмір дверних блоків був погоджений із відповідачем, що, на переконання позивача, підтверджується підписом відповідача у накладній, то зазначене спростовується матеріалами справи (а. с.3): заміри здійснювалися відповідальною особою позивача, яка була запрошена для цього, а не особисто чи самостійно відповідачем, та підпис відповідача у накладній (а.с. 3) свідчить насамперед про надання відповідальній особі позивача відповідачем предоплати за договором в сумі 6 037,00 грн. Зазначене також підтверджується усними поясненнями відповідача, яка пояснила, що заміри здійснювалися не нею самостійно, а відповідальною особою позивача, в той день вдома була лише відповідач, яка перебувала у відпустці у зв'язку з вагітністю. Послуги по замірюванню дверних блоків надавалися позивачем безкоштовно (про зазначене відповідача попередили у магазині під час укладення договору), та в погоджений день відповідальна особа здійснила усі заміри та отримала від відповідача предоплату. Участі в замірах відповідач не приймала, оскільки нічого в цьому не розуміє, була вагітна та довірилася в цьому питанні особі, яка з'явилася від позивача та яку вона вважала фахівцем. Про те, що були здійснені невірні заміри, їй стало відомо лише тоді, коли дверні блоки були виготовлені та доставлені до квартири відповідача. Задовольняючи вимогу зустрічного позову відповідача про розірвання договору, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Судом встановлено, що позивач відмовився на пропозиції відповідача усунути недоліки, оскільки вважав, що розміри виробів були погоджені з відповідачем. За ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих ЦК, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно зі ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст. 651 зазначеного вище кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, оскільки судом встановлено порушення з боку позивача за первісним позовом договірного зобов'язання, та таке порушення є істотним, оскільки [PERSON] заздалегідь розраховувала на товар, який повинен був поставити та встановити позивач, утім, була позбавлена цієї можливості та вимушена проживати у квартирі без міжкімнатних дверей з розваленими дверними прорізами, тому для суду вбачаються підстави для розірвання договору побутового підряду №5, укладений 11 липня 2013 р. між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] та про стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми попередньої оплати за договором від 11.07.2013 р. №5 в розмірі 6 037,00 грн. Щодо посилання позивача на відсутність порушення з його боку прав відповідача - споживача, про що, на переконання позивача, свідчить акт №002530 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів (а.с. 12), то суд не погоджується із слушністю доводів позивача в цій частині. Відповідно до п. 1.2 укладеного договору особливості виробів зазначаються в накладній. Накладна є заявкою покупця на придбання виробів. Утім, розміри цих виробів зазначалися не відповідачем, а відповідальною особою позивача, запрошеною для здійснення замірів; підпис відповідача свідчить про передачу грошових коштів цій особі в якості предоплати, а не про дійсність зазначених в накладній дверних блоків. Разом з тим, в даній справі відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на яку посилається відповідач як на підставу позову, оскільки на виникли між сторонами в даній справі правовідносини частина 2 статті 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання, не розповсюджується. Щодо вимоги зустрічного позову відповідача про відшкодування моральної шкоди, то, відмовляючи в її задоволенні, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Законом визначені наступні підстави для відшкодування моральної шкоди: як вбачається із змісту ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів також є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, утім, підстави для її відшкодування, які визначені у ст. 23 ЦК України; разом з тим, за ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Утім, відповідач не виконала обов'язок доказування в частині спричинення моральної шкоди; посилаючись у позові як на підставу відшкодування моральної шкоди на наявність душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, відповідач фактично повідомила про певні незручності, у тому числі з урахуванням її стану перед та після пологів у зв'язку з невиконанням з боку відповідача договірного зобов'язання, поза увагою відповідача залишилося те, що під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, тобто моральна шкода полягає насамперед у душевних стражданнях, утім, відповідач не надав доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України, за яких суд мав би змогу встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги про спричинення моральної шкоди. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України: судові витрати за первісним позовом підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні первісного позову відмовлено. Разом з тим, оскільки задоволений зустрічний позов відповідача (частково), з позивача на користь відповідача підлягають присудженню до стягнення понесені відповідачем судові витрати (пов'язані з оплатою витрат на правову допомогу в розмірі 900,00 грн.); судовий збір підлягає стягненню в дохід держави.

Outcome: partial