Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 33975,43 грн., мотивуючи порушенням відповідачкою зобовязань за кредитним договором №SAMDN50000052883154 від 11.11.2011 р. Відзиву на заяву відповідачкою не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 р. між сторонами був укладений кредитний договір №SAMDN50000052883154, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 30.06.2017 р. відповідачкою зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 28081,36 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1388,41 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 26692,95 грн. Вказана сума на підставі ст.ст.526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки. Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Згідно ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ №1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум пені і штрафів, та включає м. Лисичанськ, в якому зареєстрована відповідачка (а.с. 32 зв., 42). З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01 квітня 2014 р. відповідачці була нарахована пеня в розмірі 100 грн., за період з 01 по 30 квітня 2014 р. її розмір не змінювався, тому ця пеня була нарахована на підставі договору. Відповідно до ст.534 ЦК України уразі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Згідно розрахунку заборгованості з 01 травня 2014 р. відповідачці протиправно нараховувалася пеня, погашення якої здійснювалося за рахунок платежів за договором, розмір яких з 25 липня 2014 р. склав 200 грн. (а.с.5). Договором між сторонами порядок погашення заборгованості у разі недостатності суми платежу встановлений не був, доказів того, що позивач порушував положення ст.534 ЦК України, суду не надані, тому суд виходить з того, що сплачена відповідачем сума в розмірі 200 грн. повинна бути направлена на погашення нарахованої згідно з договором пені в розмірі 100 грн., а залишок суми в розмірі 100 грн. на погашення заборгованості з відсотків. Тому суд зменшує розмір відсотків, який підлягає стягненню, до 26692, 95 грн. Оскільки суми штрафів відповідачу нараховані під час подачі позову до суду, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3700 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. і штрафу (процентна складова) 1594,07 грн. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 1600 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial