Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.06.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказував, що дитина проживає з матір`ю, відповідач систематично перешкоджає батькові у виконанні обов`язків по вихованню сина, у спілкуванні з ним, чим порушує його права. Посилався на те, що за захистом своїх прав звертався до органу опіки та піклування, рішенням якого було визначено час для спілкування з малолітнім сином, але відповідач встановленого графіку не дотримується час на зустрічі з сином обмежує. В поданій до суду позовній заяві позивач просив зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . Просив визначити способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: перебування [PERSON] з сином без присутності матері з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька з 17 год 00 хв. до 20 год 30 хв кожного вівторка та четверга; перебування [PERSON] з сином без присутності матері за місцем проживання батька з 17 год 00 хв кожної суботи до 17 год 00 хв неділі поточного місяця; надати [PERSON] можливість щорічно зустрічатися та спілкуватися з сином не менше 6 годин протягом дня народження дитини з урахуванням графіку навчання дитини без присутності матері за місцем проживання дитини, за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій території; надати [PERSON] можливість щорічно зустрічатися та спілкуватися з сином не менше 5 годин протягом дня у день народження позивача [INFO] кожного року, у дні релігійних та офіційних свят за місцем проживання дитини, за місцем проживання батька, за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій території без присутності матері; спільний відпочином [PERSON] з сином щорічно 15 днів поспіль в період кожного поточного літа (з 10 червня по 30 серпня) без присутності матері, з попереднім наданням відомостей матері [PERSON] про місце перебування дитини; вільне спілкування батька з сином за допомогою телефонного або іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17.06.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 06.08.2021. Відповідачем [PERSON] 14.07.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.02.2021 встановлено [PERSON] час спілкування з малолітнім сином [PERSON] . Підставою для визначення часу спілкування без присутності матері та сторонніх осіб стало те, що [PERSON] , яка проживає спільно з відповідачем [PERSON] неодноразово погрожувала [PERSON] та малолітньому сину. Відповідач вказувала, що з дня народження [PERSON] має можливість безперешкодно бачитися з сином, жодних перешкод йому не вчиняється. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 22.07.20221 до суду надійшла відповідь на відзив від [PERSON] , де позивач зазначав, що твердження відповідача про відсутність у позивача перешкод у спілкуванні з дитиною не відповідає дійсності, з приводу наявності таких перешкод позивач звертався до органів поліції. 04.08.2021 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від [PERSON] , в яких відповідач наполягала на тому, що зустрічі позивача [PERSON] з сином [PERSON] мають відбуватися за відсутності сторонніх осіб, які не є родичами дитини, категорично заперечує проти можливих зустрічей сина з [PERSON] , з якою на час розгляду справи проживає позивач. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.08.2021 закрито підготовче провадження в справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач та представник відповідача в задоволенні позовних вимог заперечували. Відповідач пояснила, що не чинила та не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, але наголошувала на тому, що заперечувала та буде заперечувати щодо можливих зустрічей батька [PERSON] з сином [PERSON] , 2018 року народження, за участі [PERSON] , з якою проживає позивач, та її малолітнього сина. Третя особа надала до суду свій висновок щодо участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , 2018 року народження, в судове засідання свого представника не направила, в поданій до суду заяві просила проводити розгляд без представника. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 08.07.2016 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суд м. Полтави від 24.10.2019 в справі № 552/5320/19, яке вступило в законну силу. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , 2018 року народження, постійно проживає з матір`ю [PERSON] . Батько [PERSON] проживає окремо, має іншу сім`ю, але приймає участь у вихованні та утриманні сина. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 153 СК України гарантовано права матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 150 СК України). Дослідженими в справі доказами встановлено, що між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] не досягнуто згоди саме щодо способів участі батька [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , 2014 року народження, способів участі у його вихованні. Сторонами не досягнуто домовленостей щодо можливості спілкування батька з дитиною в присутності інших осіб, в тому числі членів своєї сім`ї. Тому твердження представника відповідача про те, що між сторонами відсутній спір не заслуговує на увагу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини. Для повноцінного розвитку особистості необхідна участь обох батьків. При визначенні способів участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні сина суд виходить з такого. За змістом ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком органу опіки та піклування, що затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.08.2021 № 243, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити батькові [PERSON] час для участі у вихованні та для спілкування з малолітнім сином [PERSON] , 2018 року народження, таким способом: кожного понеділка, середи та п`ятниці з 17.00 год до 20.00 год без присутності матері та сторонніх осіб, які не є родичами дитини; щосуботи з 15.00 год до 18.00 год без присутності матері та сторонніх осіб, які не є родичами дитини; день народження дитини, батька та інші святкові дні - за попередньою домовленістю між батьками. Отже, за рішенням органу опіки та піклування, час спілкування батька з малолітньою дитиною має проходити виключно без присутності як матері, так і будь-яких інших осіб, за виключенням родичів дитини. Суд не може погодитися з таким рішенням органу опіки та піклування. Приймаючи відповідне рішення, орган опіки па піклування фактично обмежив можливість батька зустрічатися з дитиною в громадських місцях, на будь-якій території, яка доступна або відкрита для будь-яких інших осіб. Згідно з висновком органу опіки па піклування зустрічі батька з дитиною мають проходити виключно наодинці та/або за участю інших родичів дитини, тобто, ізольовано від іншого суспільства. Але жодна сфера не може розвиватися ізольовано, сфери розвитку дитини (руховий розвиток, когнітивний розвиток і соціально-емоційна сфера) не можуть розвиватися одна без одної. Дитина - цілісна особистість, і її гармонійний розвиток залежить від можливості реалізовувати увесь потенціал, фізична активність сприяє розвитку мислення і творчості, мотивація та емоції сприяють розвитку моторики, соціальні зв`язки і комунікація мотивують на взаємодію, мовлення, гру тощо. Визначення способів участі батька у вихованні дини ізольовано від суспільства суд вважає таким, що не є в найвищих інтересах дитини, є неприпустимо. Щодо заперечень відповідача про можливість зустрічей сина [PERSON] , 2018 року народження, з іншими членами сім`ї позивача суд враховує таке. Судом встановлено та ця обставина не оспорюється сторонами по праві, що [PERSON] та [PERSON] мають окремі сім`ї. Станом на час вирішення справи судом до членів сім`ї позивача [PERSON] належить [PERSON] , яка має малолітнього сина. Як встановлено дослідженими в справі доказами, відповідач [PERSON] має відчуття неприязні до жінки, з якою створено сім`ю позивачем [PERSON] . Статтею 3 СК України передбачено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Право на сім`ю та на повагу до своєї сім`ї визначено нормами ст. 291 ЦК України, ст. 4 СК України. Створення [PERSON] іншої сім`ї жодним чином не має впливати на його право, як батька, на виховання сина [PERSON] , 2014 року народження. Твердження відповідача про те, що мали місце неодноразові погрози розправою їй та її малолітньому синові від [PERSON] не підтверджено дослідженими в справі доказами. Оглянутим в судовому засіданні знімком з екрана (скрін-шот) листування у месенджері (том 1 а.с. 58) може свідчити лише про відсутність толерантного ставлення між [PERSON] та [PERSON] , наявність недоброзичливості. Надане до суду листування містить некоректні повідомлення обох абонентів, а не лише одного відправника, абонента з іменем [PERSON] . Зазначене повідомлення за своїм змістом та суттю не може бути оцінено як наявність обґрунтованих підстав вважати, що [PERSON] погрожує розправою відповідачу та її малолітньому синові. Натомість, відповідач в судовому засіданні пояснила, що особисто з [PERSON] не знайома, ніколи з нею не спілкувалася. При вирішенні справи суд приходить до висновку про некоректність поведінки відповідача [PERSON] , яка підтвердила в судовому засіданні, що забороняє сину [PERSON] , 2018 року народження, товаришувати з хлопчиком, який є сином [PERSON] та який на час вирішення справи проживає з позивачем [PERSON] . Враховуючи відсутність будь-яких негативних характеристик на таку дитину, відповідна поведінка [PERSON] не відповідає найкращим інтересам дитини. Отже, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що спілкування позивача [PERSON] з сином [PERSON] , 2018 року народження, в колі членів його нової сім`ї завдасть шкоди дитині. Тому суд приходить до висновку про недоцільність обмеження кола осіб, за участі яких проходить спілкування батька з сином. Вирішуючи питання щодо днів та часу зустрічей батька з сином суд виходить з такого. На час звернення відповідача до суду з даним позовом батькові [PERSON] рішенням органу опіки та піклування від 25.02.2021 № 49 (том 1 а.с. 19) було визначено час для спілкування з сином [PERSON] , 2018 року народження кожного понеділка, середи та п`ятниці з 17 год 00 хв. по 20 год 00 хв. та щосуботи з 15 год 00 хв до 18 год 00 хв. Щодо таких конкретних днів тижня не заперечує відповідач, позивач зазначив, що має можливість приймати участь у вихованні в зазначені дні. Саме певні дні тижня визначені рішенням органу опіки та піклування від 25.08.2021. Однією із засад регулювання сімейних відносин відповідно до ст. 7 СК України є забезпечення дитині можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, в тому числі і забезпеченням їй сімейного виховання. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі N 6-1945цс17). На підставі викладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, фактичних взаємин сторін по справі, враховуючи вік дитини, ставлення позивача [PERSON] до малолітнього сина, наявність висновку органу опіки та піклування, з метою забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд вважає за доцільне визначити спосіб участі позивача [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] наступним способом участі: кожного понеділка, середи, п`ятниці з 17 год 00 хв. до 20 год 00 хв. без присутності матері; щосуботи з 15 год 0 хв до 20 год 00 хв. без присутності матері. Суд приходить до висновку про недоцільність визначення часу зустрічей батька з сином кожної суботи з 17 год 00 хв. по 17 год 00 хв. неділі, як того просить позивач, враховуючи вік дитини. Разом з тим, суд вважає за можливе визначити час зустрічей в суботу до 20 год 00 хв. Метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, воно має запобігти стану невизначеності, має бути самодостатнім. За рішенням органу опіки та піклування від 25.08.2021 № 243 батькові [PERSON] час для участі у вихованні та для спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , 2018 року народження, в день народження дитини, батька та інші святкові дні визначено за попередньою домовленістю між батьками. Разом з тим, як встановлено судом, між батьками відповідна домовленість не завжди може бути досягнута, у зв`язку з чим спір знаходиться на вирішенні в суді. Том суд, враховуючи найкращі інтереси дитини, які можуть перевищувати інтереси батьків, приходить до висновку про можливість та доцільність визначення способів участі батька у вихованні малолітнього сина в день народження батька [PERSON] [INFO] кожного поточного року з 10 год 00 хв. до 13 год 00 хв. без присутності матері; в день народження дитини [PERSON] [INFO] кожного поточного року з 10 год 00 хв. до 12 год 00 хв. без присутності матері. Саме таким чином, у разі недосягнення між батьками іншої згоди, в день народження дитини як батько, так і матір будуть мати можливість забезпечити дитині святкування, обоє зможуть прийняти участь в ньому. Щодо позовних вимог [PERSON] про визначення йому способів участі у вихованні сина в дні релігійних та офіційних свят, суд приходь до висновку про відмову позивачу в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки перелік таких свят не є визначеним, може із року в рік змінюватися та припадати на різні дні тижня, як робочі, так і вихідні. Щодо визначення часу спільного відпочинку батька з сином щорічно в період кожного поточного літа без присутності матері, суд приходить до висновку, що з урахуванням віку дитини станом на час вирішення справи судом, дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача щодо можливості спілкування з сином безперешкодно за допомогою телефонного або іншого зв`язку судом враховується та обставина, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо наявності перешкод в такому спілкуванні. Суд, враховуючи також і вік малолітнього [PERSON] , 2018 року народження, приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог в цій частині. На підстав викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Обираючи спосіб захисту прав позивач суд вважає за необхідне встановити батькові [PERSON] наступні способи участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] : кожного понеділка, середи, п`ятниці з 17 год 00 хв. до 20 год 00 хв. без присутності матері; щосуботи з 15 год 0 хв до 20 год 00 хв. без присутності матері; в день народження батька [PERSON] [INFO] кожного поточного року з 10 год 00 хв. до 13 год 00 хв. без присутності матері; в день народження дитини [INFO] кожного поточного року з 10 год 00 хв. до 12 год 00 хв. без присутності матері. В решті вимог позовні вимоги задоволенню не підлягають. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] , понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн та на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Саме на таку суму судові витрати є підтвердженими (том 1 а.с. 9, 109). Відповідачем [PERSON] понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн (том 1 а.с. 64). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (1/2) необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн, всього - 5454 грн. Також необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Подана до суду 22.07.2021 заява представника позивача щодо зменшення витрат на правову допомогу (том 1 а.с. 84) судом не може бути оцінена як правова підстава для відмови у стягненні понесених судових витрат, оскільки в подальшому 10.08.2021 до суду надано документи щодо понесення судових витрат саме на суму 10000 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачу понесених ним витрат на правову допомогу суд враховує диспозитивність права позивача на можливе звернення судового рішення до виконання в цій частині.

Outcome: partial