Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Представник позивача - начальник філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» Яківчик С.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2580 від 11.06.2008 в сумі 397 400,84 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що АТ «Ощадбанк» відповідно до кредитного договору №2580 від 11.06.2008 надав[PERSON] кредит у розмірі 67 000,00 гривень зі сплатою 21% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 10.06.2018. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим має заборгованість за кредитним договором у сумі 397 400,84 грн. Загальна сума заборгованості відповідача за договором складає 397 400,84 грн., а саме: заборгованість за основним боргом - 62 712,58 грн., заборгованість по процентам - 112 498,39 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 161 345,23 грн., три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 24 805,98 грн., пеня - 36 038,66 грн. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір у розмірі 5961,01 гривень Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно з Розпорядженням ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02.09.2014 "Про визначення територіальної підсудності справ", справи підсудні Старобешевському районному суду Донецької області на теперішній час підсудні Токмацькому районному суду Запорізької області. Між ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі керуючого Старобешівським відділенням №3314Федоренко\~К.Г. та [PERSON] укладено договір кредитний договір №2580 від 11.06.2008, за яким банк надав[PERSON] кредит у розмірі 67 000,00 гривень зі сплатою 21% річних за користування кредитом. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору кредит надається на 120 місяців на споживчі потреби зі строком остаточного повернення кредиту до 10.06.2018. Відповідно до п.1.6 кредитного договору погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 559,000 грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих у ВАТ «Ощадбанк». Останнє погашення кредиту здійснюється не пізніше 10 червня 2018 року. Відповідно до положень п.1.5 кредитного договору за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначені в договорі. Проценти нараховуються Банком щомісячно на рахунок [NUMBER] в філії Старобешівського відділення №3314 ВАТ «Ощадбанк» за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до моменту настання остаточного терміну, на який видано кредит. Сплата процентів, нарахованих банком на залишок заборгованості за кредитом, здійснюється одночасно в валюті кредиту на день сплати частини кредиту згідно з п.1.6 кредитного договору. Відповідно до п.2.2 Кредитного договору, Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором. Позивачем зобов'язання за кредитним договором виконані належним чином, що підтверджується виписками за рахунками. В свою чергу, відповідачем зобов'язання за договором належним чином не виконуються. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідачем [PERSON] порушено умови Договору, а саме своєчасно не погашено заборгованість за кредитом у повному обсязі. Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №2580 від 11.06.2008 станом на 03.03.2018 склала 397 400,84 грн., а саме: заборгованість за основним боргом - 62 712,58 грн., заборгованість по процентам - 112 498,39 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 161 345,23 грн., три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 24 805,98 грн., пеня - 36 038,66 грн. Розмір заборгованості за основним боргом становить 62 712,58 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на вимоги статей 526 та 1054 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 112 498,39 грн. Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1054 та 1056-1 ЦК України. Суд не знаходить підстав для зменшення розміру відсотків за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Аналогічна позиція закріплена в п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин». Що стосується вимог позивача про стягнення сум інфляційного збільшення заборгованості - 161 345,23 грн., трьох процентів річних від прострочених сум заборгованості - 24 805,98 грн., пені - 36 038,66 грн., суд виходить з наступного. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до приписів ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затвердженийрозпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р, населені пункти Старобешівського району Донецької області належать до району проведення антитерористичної операції. Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, населені пункти Старобешівського району Донецької області належить до територій, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] є Донецька область, Старобешівський район, місто Кальміуське. Таким чином на підставі вищезазначеного закону відповідач має бути звільненим від сплати пені в сумі 36 038,66 грн. На підставі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 161 345,23 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 24 805,98 грн. - три проценти річних від суми заборгованості, підлягають задоволенню. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку, про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №2580 від 11.06.2008 станом на 03.03.2018 в сумі 361 362,18 грн., а саме: заборгованість за основним боргом - 62 712,58 грн., заборгованість по процентам - 112 498,39 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 161 345,23 грн., три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 24 805,98 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та ч.2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. На підставі викладеного,

Outcome: partial