Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

позивач звернувся\~до суду\~із позовом\~до відповідача\~та просить\~визнати неправомірними\~дії АТ\~КБ «ПриватБанк» щодо нарахування йому відсотків та штрафних санкцій в період з 20 червня 2017 року по 17 вересня 2020 року за картою «Універсальна» №5168742222168720, яка перебуває у його користуванні. Зобов`язати відповідача здійснити зарахування на вказану карту грошові кошти в сумі 15\~345,17 грн. та стягнути завдану моральну шкоду. Вказує, що неправомірні дії відповідача полягали у грубому порушені вимог ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.41 Конституції України та ч.1 ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. \~ \~ \~ \~Позивач та його повноважний представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказуючи на безпідставність позовних вимог та безпідставність позову. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, відповідно до анкети-заяви приєднання до умов договору, укладеного між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк», позивачу було надано у користування банківську карту «Універсальна» № [NUMBER] . В подальшому позивач користувався кредитним лімітом, який встановлювався банком. Відповідно до Наказу № 403 від 15.06.2017 року Міністра оборони України позивача, як офіцера запасу ЗСУ було призвано на військову службу із 20.06.2017 року. Після першочергової підготовки у Національній академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного позивач був направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини [NUMBER] , місце дислокації військової частини - м. Київ. Вищезазначена військова частина [NUMBER] була задіяна для виконань завдань АТО/ООС. Позивач неодноразово звертався до відповідача про припинення стягнення з нього відсотків за користування банківською картою, вказуючи, що він є діючим військовим, проте відповідачем стягувались відсотки, штрафи, пеня у вищевказаному картковому рахунку. За період від початку призову позивача на військову службу, починаючи із 20.06.2017 року по дату подання позову АТ КБ «Приватбанк» списало із рахунку карти «Універсальна» № [NUMBER] , яка перебуває у користуванні позивача грошові кошти в якості відсотків за користування кредитом, пені, штрафи в розміру 15 345,17 грн. Вказане підтверджується матеріалами справи. Вважаючи такі нарахування та стягнення коштів неправомірними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду. Відповідно до Преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно з ч. 1 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, пов`язаної з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання підприємствами, установами і організаціями усіх Форм власності, у тому та Фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, позивач має пільги передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відтак, відповідач незаконно списав із мого рахунку грошові кошти за користування кредитом, пені, відсотки, штрафи в розмірі 15 345,17 грн. За таких обставин в цій частині позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 5\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки позивачем в судовому засіданні належним чином не було доведено факту заподіяння йому шкоди, вимоги про відшкодування завданої шкоди відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~не підлягають задоволенню. За таких обставин, заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Що стосується вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то в цій частині на думку суду позов підлягає задоволенню, оскільки вказані витрати підтверджені належними та допустимими доказами. Інші судові витрати по справі (сплачений судовий збір) слід покласти на відповідача, враховуючи задоволення основних позовних вимог та невизнання відповідачем позову.

Outcome: partial