Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів шляхом звернення стягнення на майно, посилаючись на те, що 04 квітня 2006 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі Марганецького відділення Ощадного банку № 6696 та [PERSON] укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 1297/2, згідно з яким банк зобовязується надавати позивачу кредит в сумі 250000 гривень, а позичальник зобовязується отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки по 03 квітня 2009 року, визначені договором. Банк виконав свої зобов"язання, а відповідач порушує умови договору та закону, внаслідок чого станом на 01.08.2008 року виникла заборгованість за кредитом та процентами в сумі 375484,12 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом шляхом звернення стягнення на заставне майно - нежиле приміщення автостанції площею 448,70 кв.м., яке розташоване в м. марганці по вул. Привокзальній, б/н. 09.07.2014 року позивач змінив позовні вимоги та просить суд без накладення стягнення на заставне майно стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 663378,46 грн., яка виникла станом на 01.06.2014 року. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача суму заборгованості. Відповідач та представник відповідача до суду повторно не зявилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи. суд приходить до наступного. 04 квітня 2006 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» в осоюі Марганецького відділення Ощадного банку № 6696 та [PERSON] укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 1297/2, згідно з яким банк зобовязується надавати позивачу кредит в сумі 250000 гривень, а позичальник зобовязується отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки по 03 квітня 2009 року, визначені договором. Банк виконав свої зобов"язання, а відповідач в порушення умов договору не сплачував обовязкові платежі, внаслідок чого станом на 01.06.2014 року виникла заборгованість за кредитом відсоткам за користування кредитом в сумі 663378,46 грн. Так, згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] складає: заборгованість по кредиту - 220 000.00 грн. заборгованість по відсоткам - 71556.30 грн., пеня (подвійна ставка НБУ) за кредитом - 230373,00 грн., за відсотками - 73308.83 грн., 3% годових за кредитом - 39902.04 гри., за відсотками - 12539.08 грн., втрати від інфляції - 7569.77 грн., заборгованість за супроводження кредиту - 5500.00 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Крім того, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Розмір неустойки за розрахунком, наданим позивачем, значно більший від розміру боргового зобовязання, тому суд застосовує норму частини 3 статті 551 ЦК України і вважає за можливе зменшити розмір пені до 200000,00 грн. Решта суми заборгованості за кредитом підлягає стягненню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України, в сумі 1700,00 грн.

Outcome: partial