Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

На розгляд Шевченківського районного суду м. Києва подано позов Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування. Предметом позову є стягнення 7993,75 грн. виплаченого страхового відшкодування. Підставою позову є завдання відповідачем шкоди застрахованому у позивача автомобілю та виплата позивачем страхового відшкодування у зв`язку із завданням шкоди застрахованому автомобілю. Правова позиція позивача обґрунтована тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) застрахований у позивача автомобіль «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - застрахований транспортний засіб) отримав механічні пошкодження. Позивач відшкодував власнику застрахованого транспортного засобу завдану майнову шкоду в розмірі 19687,50 грн., з яких 11693,75 грн. відшкодовано ПрАТ «СК «Брокбізнесбанк», а тому з відповідача підлягає стягненню 7993,75 грн. невідшкодованої ПрАТ «СК «Брокбізнесбанк» суми збитку за вищевказаним страховим випадком. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа передана на розгляд судді Піхур О.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 55-56). На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 01-08-165 від 14 січня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. (а.с. 62-63). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження судді Саадулаєва А.І. (а.с. 64). Позивач у судове засідання не з`явився. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року у справі №752/1456/19, 14 січня 2019 року о 17 год. 25 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Шкода», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 15). Між позивачем і власником транспортного засобу «Шкода», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за програмою «автокласика» № 3415040 від 05.12.2018 року (надалі - договір добровільного страхування) (а.с. 5-14). Відповідно до договору добровільного страхування страхуванню підлягає, транспортний засіб марки «Skoda Fabia», 2012 року випуску, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , (надалі - автомобіль). Опис ризиків наведено в п. 2.6 цього договору (а.с. 5). Страховим ризиком в частині добровільного страхування транспортного засобу, серед іншого, є факт пошкодження та/або знищення застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП (а.с. 6). Предметом договору добровільного страхування є майновий інтерес, пов`язаний з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, зазначеним у цьому договорі (пункт 1.1. договору добровільного страхування) (а.с. 6). Порядок виплати страхового відшкодування врегульовано пунктом 6 договору добровільного страхування, відповідно до якого страховик здійснює виплату страхового відшкодування безготівково, протягом 15 днів після оформлення і підписання страхового акта (а.с. 12). Цивільно-правова відповідальність відповідача, транспортний засіб «Шкода», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , згідно відомостей про обставини дорожньо-транспортної пригоди, застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнесбанк» (поліс АМ/4909231). Страхова сума за шкоду завдану майну становить 100000,00 грн. (а.с. 37, 44). Відповідно до Звіту з визначення вартості матеріального збитку № 1181 від 28.01.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода», держ. номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 19 900, 65 грн. (а.с. 18-20). Відповідно до рахунку № 891 від 29.01.2019 року, виставленого ФОП [PERSON] , вартість ремонту автомобіля «Шкода», держ. номер [NUMBER] в результаті його (пошкодження при ДТП складає 19687,50 грн. (а.с. 32). На виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3415040 від 05.12.2018 року, на підставі страхового акту № F-454/10 від 30.01.2019 року, позивач відшкодував своєму страхувальнику суму у розмірі 19687,50 грн., з яких 9337,50 грн., було перераховано на ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним доручення 7061 від 22.02.2019 року (а.с. 43), а частину у розмірі 10350, 00 грн., було утримано в рахунок доплати договору № 3415040 від 05.12.2018 року відповідно до заяви страхувальника (а.с. 42). Як вбачається із змісту позовної заяви ПрАТ «СК «Брокбізнесбанк» було відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» суму збитку за полісом АМ/4909231 у розмірі 11693,75 грн. Оцінка суду. Деліктні правовідносини. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року у справі №752/1456/19, 14 січня 2019 року встановлено протиправну поведінку відповідача - водія [PERSON] , яка полягала у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 15). Внаслідок такої протиправної поведінки [PERSON] було завдано шкоду володільцю автомобіля. Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок. Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року у справі №752/1456/19, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Отже, суд встановив підстави для деліктної відповідальності [PERSON] за завдання шкоди володільцю транспортного засобу «Skoda Fabia», 2012 року випуску, реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] внаслідок ДТП. Страхові правовідносини. З метою захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), функціонує інститут страхування. Так, положення статті 4 Закону України "Про страхування" встановлюють, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Виходячи зі змісту договорів страхування, укладених позивачем та відповідачем, такі є добровільними договорами страхування. Предметом укладеного позивачем та потерпілим внаслідок ДТП Договору страхування транспортного засобу є майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Водночас предметом Договору страхування відповідальності, укладеним між відповідачем та ПрАТ «СК «Брокбізнесбанк», є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно із п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як вбачається із полісу АМ/4909231, страхова сума за шкоду завдану майну становить 100000,00 грн. Крім того, розмір франшизи за даним полісом складає 2000,00 грн. (а.с. 44). Згідно з пунктом 3 абзацу 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Судом встановлено, що позивач як страховик у відносинах майнового страхування виконав своє грошове зобов`язання за договором та законодавством, виплативши страхувальнику 19687,50 грн. страхового відшкодування. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже у деліктному зобов`язанні відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З урахуванням зазначеного позовні вимоги про стягнення з відповідача 7993,75 грн. є обґрунтованими частково і підлягають задоволенню лише в частині стягнення 2000,00 грн., що становить розмір франшизи згідно полісу АМ/4909231. В іншій частині позову слід відмовити, оскільки розмір шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 2000,00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до платіжного доручення №5223 від 09.09.2020 р., позивачем за подання позову сплачено 1921,00 грн. судового збору (а.с. 47). Оскільки, позовні вимоги задоволені частково, а саме у розмірі 25,02% (2000,00 х 100 % : 7993,75). А тому судовий збір у пропорційному розмірі - 480,63 грн. потрібно покласти на відповідача (1921,00 х 25,02%). На підставі викладеного та

Outcome: partial