Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердий грошовій сумі - в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини, у твердий грошовій сумі - в розмірі 1500 гривень, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 17 лютого 2017 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів Виконавчого комітету Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запис №01. Позивачем подано до Харківського районного суду Харківської області позовну заяву про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], що у даний момент проживає з позивачем й перебуває на його утриманні. Відповідач не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина, та має можливість сплачувати аліменти на дружину. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 січня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного провадження та призначено проведення судового засідання. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила позовну заяву розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив позовну заяву розглядати у його відсутність, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 2000 ( дві тисячі) гривень, щомісячно, визнав в повному обсязі, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку заперечував просив відмовити. Суд дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступне. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії І-ВЛ №310398, виданого виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Позивачем до Харківського районного суду Харківської області подано позовну заяву про розірвання шлюбу, що підтверджується копією позовної заяви з відміткою канцелярії суду від 19.11.2019 року. Згідно з витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, позивач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], б. 2 Відповідно до акту депутата Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 16.11.2018 року позивач [PERSON], [INFO], проживає за місцем реєстрації за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Веселе, вул. Ахманівка, б. 2, разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], що знаходиться на її утриманні. Також з матеріалів справи вбачається, що сторони на день звернення позивача до суду шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо. З цього часу відповідач допомоги на утримання дитини не надає, інтересами сина не цікавиться. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1\~статті 12 цього Закону\~передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до\~Сімейного кодексу України\~в частині збільшення мінімального розміру аліментів. Положеннями\~ст.182 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.п.4 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2\~ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до\~Закону України "Про виконавче провадження"\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~ завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~статті 5 ЦПК України\~передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров'я як дитини, так і відповідача, визнання в цій частині позову відповідачем, та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. (дві тисячі) гривень щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 19.11.2018. У відповідності з вимогами\~ст.430 ЦПК України\~суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення на його користь з відповідача аліментів у твердий грошовій сумі - в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На даний час дитина мешкає разом з позивачем, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому не має змоги працювати. Відповідно до ст.75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84\~СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з заяви відповідача від 26.02.2019 року, відповідач офіційно не працевлаштований, постійного заробітку (доходу) не має, а доказів того, що він має можливість надавати матеріальну допомоги дружині, позивачем суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в цій частині. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч.2\~ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят\~вісім)\~грн.\~40 коп. підлягає стягненню на користь держави з відповідача. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial