Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, яким просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], зняти з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі. В обґрунтування своїх вимог за позовом зазначали, що двокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 32,77 кв.м була отримана в користування бабусі позивачів - [PERSON] згідно обмінного ордеру № 1020 від 23.04.1971 року, виданого бюро по обміну житлових приміщень при житлово - квартирному відділі Харківського міськвиконкому на склад сім'ї три особи: [PERSON] - основний квартиронаймач; [PERSON] - донька, [PERSON] - донька. На даний час квартира не приватизована. В спірній квартирі зареєстровані та проживають позивачі та відповідач, проте відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин з червня 1998 року по теперішній час. Позивачі сплачують комунальні послуги за квартиру, при цьому [PERSON], [PERSON] є інвалідами третьої групи по слуху та позивачам матеріально важко сплачувати комунальні послуги за відповідача, який тривалий час не проживає за вищевказаною адресою, не приймає участі у витратах по утриманню житла, оскільки останній добровільно, зібравши свої речі, виїхав із даного приміщення. На підставі викладеного позивачі звернулися до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просивши суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився, викликався через оголошення у пресі - в газеті „Слобідській край", яка опублікована 23.10.2014 року, що відповідає вимогам ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України із відповідними змінами, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивачів суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ордеру № 1020 від 23.04.1971 року [PERSON] дозволено зайняти по обміну [ADDRESS], відповідно до даного ордеру з самостійне право на дане житло також мали [PERSON], [PERSON] (доньки). 04.12.1970 року [PERSON] одружилася із [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до свідоцтво про народження серії [NUMBER], виданого 10.07.2014 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON], [PERSON]. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON], [PERSON]. Мати позивачів [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи. Батько позивачів [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи. З довідки КП „Жилкомсервіс" дільниця № 55 від 01.07.2014 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачі та відповідач [PERSON]. Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України позивачі та відповідач є членами сім'ї наймача. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які попереджені про кримінальну відповідальність підтвердили факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], протягом тривалого часу. В судовому засіданні позивачі пояснили, що саме вони сплачують комунальні послуги за вищевказаною адресою, здійснюють поточний ремонт, відповідач не утримує житло. [PERSON] посилалася на те, що вона є інвалідом третьої групи з дитинства (безстроково), тоді як [PERSON] посилалася на те, що є інвалідом першої групи (безстроково), та їм важко утримувати житло, а також сплачувати комунальні послуги і за відповідача [PERSON] який за адресою: [ADDRESS], не проживає. З відповіді Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 10.07.2014 року вбачається, що в період з 2010 року по теперішній час заяви чи повідомлення про порушення прав користування квартирою [ADDRESS] від [PERSON] не надходило. Також повідомляли, що 02.03.2013 року зареєстровано звернення [PERSON] щодо розшуку її брата [PERSON], [INFO]. Також з висновку за результатами перевірки від 11.03.2013 року вбачається, що [PERSON] зверталася з заявою щодо встановлення місцезнаходження її брата [PERSON]. Відповідачем не надано суду даних на підтвердження поважності причин не використання права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, а також даних про звернення відповідача із заявою про продовження строку зберігання за ним жилого приміщення. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Таким чином, в судовому засіданні належним чином доведено, що відповідач в житловому приміщенні не проживає, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню приміщення та не приймає участі в спільному побуті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, позовна вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачів є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється на підставі рішенням суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Доказів відмови органу міграційної служби у знятті з реєстраційного обліку відповідача суду не представлено, отже в цій частині, відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, позовні вимоги задоволенню не підлягають, як заявлені передчасно. На підставі викладеного,

Outcome: partial