Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, Комунального Підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 18/24 частин домоволодіння по [ADDRESS] після смерті своєї матері [PERSON], та зобов'язання Комунального Підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Харківське міське БТІ») внести зміни про власника на 18/24 частин домоволодіння по [ADDRESS], зазначивши власником частин [PERSON]. 29.08.2014 року [PERSON] надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 45/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] після смерті своєї матері [PERSON]; визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на 30/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] після [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; зобов'язати КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» внести зміни про власника на 18/24 частин домоволодіння по [ADDRESS], зазначивши власником частин [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася та те, що її діду, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.1950 року належало 3/4 частини домоволодіння по [ADDRESS], 1/4 частини вищезазначеного домоволодіння належали [PERSON] Після смерті [PERSON] належні йому 3/4 частини домоволодіння були успадковані в рівних частках його дітьми - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Рішенням Народного суду Ленінського району м. Харкова від 25.08.1961 року за [PERSON] визнано право власності на 16/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] - прибудови, збудованої за час її спільного проживання з батьком, також визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 11.07.1960 року в 16/100 частини домоволодіння по [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення суду Бюро технічної інвентаризації були надані роз'яснення щодо перерозподілу часток домоволодіння, згідно якому спільне спадкове майно становить 75/100 частин (3/4 частини) домоволодіння, [PERSON] належить 25/100 частин домоволодіння, іншим спадкоємцям по 10/100 частин. У зв'язку з тим, що [PERSON] постійно проживала зі своїм батьком [PERSON] в спірному домоволодінні та після його смерті залишилася проживати в [ADDRESS], вона прийняла спадщину фактично, інші спадкоємці після рішення суду нове свідоцтво про право власності не отримали. Згідно договору дарування від 03.04.1973 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] належні їм частки домоволодіння, тобто по 10/100 часток, тому загальна частка [PERSON] складає 45/100 частин домоволодіння. З 1950 року [PERSON] постійно проживала в домоволодінні [ADDRESS], відкрито користувалася та утримувала домоволодіння, проводила ремонти, сплачувала комунальні послуги. Інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] постійно проживали за межами України, нове свідоцтво про право власності не отримували, з 1973 року не підтримували родинних зв'язків ані з [PERSON], ані з позивачкою, місце їх проживання було не відомо, зі слів родичів вони померли в 1990 - 2000 роках. [INFO] померла мати позивачки [PERSON], у встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], оскільки інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини на її користь; оформити спадщину в нотаріальній конторі не є можливим у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно, вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивачка та її представник з'явилися, уточнені позовні вимоги підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, надала пояснення аналогічні доводам позовної заяви, позивачка додатково пояснила, що її дід [PERSON] переїхав проживати до Харкова з м. Хоста, Адлер Краснодарського краю РФ, її мати [PERSON] була молодшою дочкою, проживала разом з ним, інші діти в спірному домоволодінні ніколи не проживали, лише [PERSON] деякий час жила в домоволодінні, а потім з'їхала, оскільки отримала земельну ділянку на Залютино в м. Харкові, тому свою частину подарувала молодшій сестрі [PERSON] З метою з'ясування місцезнаходження інших спадкоємців та отримання іншої документації вона зверталася до нотаріального архіву, але будь-які відомості про дітей [PERSON] та їх нащадків там відсутні. Представник Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надав заяву про слухання справи за відсутності свого представника та письмові пояснення, просив ухвалити рішення на підставі наданих доказів відповідно до норм діючого законодавства України. Представник КП «Харківське міське БТІ» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, надали пояснення про те, що бюро не є суб'єктом владних повноважень, а тому не може бути належним відповідачем, оскільки не здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та правовідносини. Згідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Ленінським ЗАГС м. Харкова, від 09.06.1960 року [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16). Як вбачається зі свідоцтва про одруження [NUMBER] від 22.11.1953 року, виданого Ленінським ЗАГС м. Харкова, 22.11.1953 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а. с. 16). Згідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 25.09.1954 року, виданого Ленінським районним ЗАГС м. Харкова, подружжя має дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 18). Зі свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 30.03.1959 року Жовтневим районним ЗАГС м. Харкова, вбачається, що [PERSON] помер [INFO], про що зроблено актовий запис № 206. ( а. с. 15). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину, Другою нотаріальною конторою м. Харкова, від 11.07.1960 року,єдиними спадкоємцями після померлого в м. Харкові [INFO] громадянина [PERSON], є його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; до складу спадкового майна входить 3/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] частин домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано по праву власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину. (а. с. 9). Рішенням Народного суду Ленінського району м. Харкова від 25.08.1961 року за [PERSON] визнано право власності на 16/100 частин домоволодіння по [ADDRESS]; визнано недійсним свідоцтво про спадщину, видане Другою нотаріальною конторою м. Харкова, від 11.07.1960 року на 3/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] в 16/100 частини домоволодіння.(а. с. 6). 25.08.1961 року Народним судом Ленінського району м. Харкова на підставі рішення суду від 25.08.1961 року були надані роз'яснення Міському бюро технічної інвентаризації щодо перерозподілу часток домоволодіння по [ADDRESS], згідно якому спільне спадкове майно становить 75/100 частин (3/4 частини) домоволодіння, [PERSON] належить 25/100 частин домоволодіння, іншим спадкоємцям - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - по 10/100 частин; визнана рішення суду від 25.08.1961 року частка домоволодіння [PERSON] в розмірі 16/100 частин зменшена до 15/100 частин, відповідно загальна частка домоволодіння, що належить [PERSON], становить 25/100 частин. (а. с. 7-8). Згідно будинкової книги для прописки осіб, що проживають в домоволодінні [ADDRESS], за вищезазначеною адресою були зареєстровані [PERSON], [PERSON] з 15.11.1950 року, [PERSON] з 04.09.1970 року (а. с. 24-29). Як вбачається з договору дарування від 03.04.1973 року, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою, [PERSON] прийняла у дар від [PERSON] та [PERSON] 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS]. ( а. с. 81-82). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Харкова Харківської області № 112/25 від 18.05.1977 року був наданий [PERSON] дозвіл на оформлення сіней з метою поліпшення побутових умов, встановлено, що в домоволодінні проживає сім'я з чотирьох осіб (а. с. 23). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Харкова Харківської області № 120/1 від 11.05.1999 року були оформлені раніше переобладнані житлові кімнати 1-3, пл. 17, 4 кв. м.; 1-8, пл. 16,6 кв. м.; 1-9, пл. 14,2 кв. м. у домоволодінні [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. (а. с. 22). Зі свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 09.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що [PERSON] померла [INFO], про що зроблено актовий запис № 3458. ( а. с. 17). Згідно довідки Другої Харківської державної нотаріальної контори № 01-16/1137 від 21.05.2014 року після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка була постійно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], було заведено спадкову справу № 481/2013. 04.09.2013 року зареєстровано заяву від імені [PERSON] про прийняття спадщини; також 04.09.2013 року зареєстровані заяви від імені чоловіка померлої [PERSON] та сина померлої [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]; 11.03.2014 року видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на вклади з відповідними відсотками та усіма грошовими компенсаціями, що знаходяться в ТВБВ Ощадбанку (а. с. 30). Згідно технічному паспорту Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 176,6 кв. м., житловою площею 131,8 кв. м., в тому числі по квартирі № 1 будинку № "А-1", загальною площею 120,9 кв. м., житловою площею 101,2 кв. м., від 17.10.2013 року, [PERSON] є замовником технічної інвентаризації, відомості про власників відсутні. (а. с. 10-14). З паспорту громадянина України [NUMBER], виданого 10.08.1999 року Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, вбачається, що [PERSON], 1954 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04 вересня 1970 року (а. с. 19). Згідно довідки КП «Харківське міське БТІ» від 25.11.2013 року поштова адреса: [ADDRESS] є колишньою адресою: [ADDRESS]. (а. с. 20). Як вбачається з листа КП «Харківське міське БТІ» від 10.07.2014 року станом на 31.12.2012 року житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] по праву власності зареєстрований за: [PERSON] - 3/24 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 11.07.1960 року під № 3-1329 та 6/24 частини на підставі договору дарування, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 03.04.1973 року під № 2-1504; [PERSON] - 3/24 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 11.07.1960 року під № 3-1329; [PERSON] - 3/24 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 11.07.1960 року під № 3-1329; [PERSON] - 3/24 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 11.07.1960 року під № 3-1329; [PERSON] - 6/24 частини на підставі договору дарування, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 28.05.1999 року під № 1-1624. (а. с. 21). Зі звіту про оцінку майна - частини домоволодіння, загальною оцінювальною площею 122,2 кв. м., з відповідною частиною надвірних будівель, замовник - [PERSON], адреса об'єкту: [ADDRESS], від 14.07.2014 року вбачається, що оціночна вартість об'єкту оцінки - частини домоволодіння [ADDRESS] становить 469700,00 грн. (а. с. 31-67). Зі змісту ст. 60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. В силу ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частина 2 статті 15 ЦК України встановлює, що одним із засобів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В силу вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. За змістом ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння річчю вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлене рішенням суду. Як вбачається зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як вбачається зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 548, ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття, фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Як встановлено судом, позивачка фактично володіє та користується домоволодінням, яке складається з житлового будинку та надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] на протязі більше 44 років. При цьому, досліджуючи питання щодо добросовісності володіння позивачкою спірного житлового будинку, слід зазначити, що [PERSON], померла [INFO], з 1950 року була зареєстрована в домоволодінні та постійно проживала там разом з родиною, прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], після ухвалення рішення суду перерозподіл часток у домоволодінні у встановленому законом порядку не оформила, як і інші спадкоємці, відкрито і безперервно володіла частками житлового будинку, що їм належали, здійснювала за домоволодінням догляд. Такі дії [PERSON] фактично свідчать, що право власності на частину об'єкту нерухомого майна в розмірі 30/100 частин, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], ніким не заявлялися. Наведене дозволяє також дійти висновку про правомірність набуття позивачкою у володіння вказаного об'єкту нерухомості відповідно до ст. 397 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] відкрито, тобто очевидно для всіх третіх осіб, та безперервно володіє спірним домоволодінням більш 44 років, ставиться до цього майна як до свого власного, також утримує його у належному стані, як і частину домоволодіння своєї матері [PERSON] Крім того, оскільки [PERSON] з метою оформлення спадкових прав після смерті її матері [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці першої черги від даної спадщини відмовилися у встановленому законом порядку на її користь, суд вважає, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]. Необхідність звернення до суду з зазначеним позовом обумовлена тим фактом, що спадкодавець [PERSON] після перерозподілу часток в 1961 році на підставі рішення Народного суду Ленінського району м. Харкова від 25.08.1961 року не надала необхідної документації для проведення реєстрації права власності належної їй частини домоволодіння [ADDRESS] в розмірі 25/100 частин, загальна ж частка в спірному домоволодінні [PERSON] з урахуванням часток співвласників за договором дарування становить 45/100 частин домоволодіння (25/100+10/100+10/100=45/100). Застосовуючи до спірних правовідносин приписи ч. 1 ст. 344 ЦК України, слід враховувати положення ст. 5 ЦК України про дію законів у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, беручи до уваги, що Цивільний кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року ( п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), приписи ст. 344 ЦК України поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. У контексті наведених норм слід зауважити, що наявні у матеріалах справи документи свідчать, що позивачка станом на 01 січня 2001 року вже мала у володінні та утримувала спірне домоволодіння, а відтак, положення ст. 344 ЦК України підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 45/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO]; та визнаня за нею права власності в порядку набувальної давності на 30/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], що належали [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» внести зміни про власника на 18/24 частин домоволодіння по [ADDRESS], зазначивши власником частин [PERSON], оскільки вважає заявлену позовну вимогу передчасною, так як доказів на підтвердження порушення прав позивача в цій частині суду не надано. На підставі викладеного, суд вважає, що зібрані докази та фактичні обставини дозволяють задовольнити позов частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial