Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконними рішення Микільської сільської ради Солонянскього району Дніпропетровської області від 22 жовтня 2013 року № 13-22/VI «Про скасування частини деяких рішень Микільської сільської ради» та від 16 грудня 2013 року № 13 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам згідно ст.ст.12,33,116,118,121,184 Земельного кодексу України, ст. ст.19,22,25 Закону України «Про землеустрій». На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 листопада 2008 року сесією Микільської сільської ради було прийнято рішення № 10-30/5 «Про надання дозволу на складання проект відведення земельної ділянки у власність громадянам», згідно п.2 додатку №5 до якого [PERSON] було надано право на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,6 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], яка знаходиться під будівлею цеху підсобних промислів з прибудовою, що належать останньому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2005 року серії [NUMBER]. Вважали, що дане рішення є законним та відповідає вимогам ст.ст.118,121,122 Земельного кодексу України та ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство», відповідно до яких для ведення особистого селянського господарства використовуються земельні ділянки розміром не більше 2.0 га, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку встановленому законом. Прохали врахувати, що положеннями п.2 ст.14 Закону України «Про особисте селянське господарство» передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють в частині, що не суперечать цьому Закону, та якими є положення п.4 ст.116 України, якими передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, в зв'язку з чим зазначені вимоги ЗК України не застосовуються при вирішені питань передачі у власність земель для ведення особистого селянського господарства, що дає можливість до приватизувати земельні ділянки в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, що регулюється спеціальним Законом. На підставі рішення від 21 листопада 2008 року № 10-30/5 ним було замовлено у землевпорядної організації проект землеустрою, який був виготовлений та погоджений у всіх інстанціях, а також були встановлені межі земельної ділянки в натурі згідно відповідного акту та збірного кадастрового плану, де маються підписи і Микільського сільського голови, і землевпорядника сільської ради. 22 жовтня 2013 року сесія Микільської сільської ради з посиланням на ст.ст.12,116,118,121,122 Земельного кодексу України та ст.ст.26,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняла рішення № 13-22/VI «Про скасування частини деяких рішень Микільської сільської ради», згідно п.1 якого було скасовано рішення Микільської сільради № 10-30/5 від 21 листопада 2008 року «Про надання дозволу на складання проект відведення земельної ділянки у власність громадянам» в частині п.2 додатку №5 стосовно [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0.60 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] у зв'язку з використанням ним свого права на безкоштовну передачу земельної ділянки у межах норм безоплатно згідно Земельного кодексу України, при цьому в мотивувальній частині рішення зазначено, що рішення, яке скасовується, не суперечить діючому законодавству, при цьому відповідачем не враховано, що ст.ст.26,52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не надають право сільській раді скасовувати власні рішення та вимоги п.10 ст.59 цього ж Закону, за якими визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законом України визнаються незаконним в судовому порядку, а також те, що скасування власних рішень не передбачено і регламентом Микільської сільської ради У1 кликання. Рішенням №13 від 16 грудня 2013 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам згідно ст. ст. 12,33,116,118,121,184 Земельного кодексу України, ст. ст.19,22,25 Закону України «Про землеустрій» відповідач надав дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,25 га по [ADDRESS], яка є частиною земельної ділянки, яка розташована в межах земельної ділянки, на яку [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. З посиланням на п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року та на рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, відповідно до п.5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, позивач вважає, що оскаржувані рішення відповідача є незаконними та підлягають скасуванню тому він вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з зазначених в позовній заяві підстав та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що позивач придбав у власність нерухоме господарське приміщення по [ADDRESS], для обслуговування якого та ведення господарської діяльності йому необхідна земельна ділянка, на якій це приміщення розташоване, яка була виділена позивачеві в розмірі 0.60 га для ведення особистого селянського господарства рішенням сесії Микільської сільської ради №13-22/У1 від 22 жовтня 2013 року, яке в послідуючому в порушення діючого законодавства про діяльність органів місцевого самоврядування відповідач рішення сесії від 22 жовтня 2013 року скасував, порушивши права позивача, та надав третій особі у справі - [PERSON] дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність на частину цієї ж земельної ділянки. Представник відповідача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.56) в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд за згодою позивача та його представника ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача в порядку заочного провадження по наявним у справі доках відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов не визнав та надав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що оскаржувані рішення були прийняті у відповідності до вимог Земельного кодексу України, оскільки позивачу рішенням № 9 від 21 листопада 2008 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації для передачі земельних ділянок у власність громадянам для будівництва, обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства згідно додатку № 3№» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельних ділянок у власність громадянам для будівництва, обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,25 га по [ADDRESS], а рішенням № 10 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва, обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства згідно додатків № 5, №5-1» позивачу було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства - 0,6 га за адресою [ADDRESS]. Рішенням № 18 від 19 травня 2010 року позивачу затвердили технічну документацію та остаточні розміри земельних ділянок за адресою [ADDRESS] - 0,25 га для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд, та 0,3586 га - для ведення особистого селянського господарства, та виявили, що позивач двічі скористався правом на безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Тому вважають, що оскаржувані рішення були прийняті законно. Крім того, вважають, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства і на підставі цього просили закрити провадження по справі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині рішення щодо надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,25 га по [ADDRESS]. Вважала, що відповідач мав право надати їй вказану земельну ділянку, але в зв'язку з тим, що виник спір розробку технічної документації на земельну ділянку вона не замовляла та не виготовляла. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, третьої особи, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно зі ст.1 Цивільного кодексу України, ст.ст.2,5 Земельного кодексу України земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, тому спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 28 жовтня 2005 року (а.с.13) на праві власності належить будівля цеху підсобних промислів з прибудовою, загальною площею 629,2 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. 21 листопада 2008 року сесія Микільської сільської ради Солонянского району Дніпропетровської області за заявою [PERSON] (а.с.43) прийняла рішення №10-30/5 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність громадянам» (а.с.6,44) згідно якого позивачу було надано право на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,6 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] замовив технічну документацію щодо відведення земельної ділянки в натурі, отримав погоджений Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі на зберігання межових знаків без зазначення дати його складання (а.с.15), збірний кадастровий план суміжних землекористувачів та землевласників (а.с.16), які було погоджено в тому числі Микільською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, про що свідчать підписи Микільського сільського голови Копильцова В.М. та землевпорядника сільської ради Лисобик В.С. Даний проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність [PERSON] на затвердження до сільської ради не надавав, що підтвердив в судовому засіданні. 22 жовтня 2013 року сесією Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області було прийнято рішення № 13-22/VI «Про скасування частини деяких рішень Микільської сільської ради» (а.с.7), відповідно до якого було скасоване прийняте 21 листопада 2008 року рішення сесії сільської ради №10-30/5 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність громадянам» в частині таблиці Додаток 5 (№п/п2) стосовно [PERSON] про надання йому дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площа 0.60 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] у зв'язку з використанням ним свого права на безкоштовну передачу земельної ділянки у власність в межах норм безоплатно, визначених Земельним кодексом України та роз'яснено йому право звернення до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (а.с.44-47). Рішенням сесії Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 16 грудня 2013 року № 13 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам згідно ст.ст.12,33,116,118,121,184 Земельного кодексу України, ст.ст.19,22,25 Закону України «Про землеустрій» Микільська сільська рада надала дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,25 га з адресою [ADDRESS] [PERSON] (третій особі у справі) та зобов'язав останню на протязі шести місяців виготовити проекти відведення земельних ділянок та подати їх на розгляд сільської ради (а.с.8). Згідно листа відділу Держземагентва у Солонянському районі Дніпропетровської області від 18 липня 2014 року №2/11-3212 (а.с.62) межі земельної ділянки, на яку надано дозвіл [PERSON] на місцевості не встановлено, проте з картографічного матеріалу вбачається, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] частково знаходиться в межах земельної ділянки по [ADDRESS]. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. В п.5 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3), а органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки рішення від 21 листопада 2008 року № 10-30/5 «Про надання дозволу на складання проект відведення земельної ділянки у власність громадянам», згідно п. 2 додатку № 5 до вказаного рішення позивачу було надано право на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,6 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS], то дане рішення сесії сільської ради є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, оскільки [PERSON] виготовив та погодив такий проект (а.с.14-16), в зв'язку з чим воно не може бути скасоване органом місцевого самоврядування, оскільки законом передбачено інший порядок скасування такого рішення, якщо воно суперечить Конституції України чи законом України, а тому в частині визнання незаконним рішення від 22 жовтня 2013 року № 13-22/VI «Про скасування частини деяких рішень Микільської сільської ради» позовні підлягають задоволенню. В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання незаконним рішення від 16 грудня 2013 року № 13 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам згідно ст.ст.12,33,116,118,121,184 Земельного кодексу України, ст. ст.19,22,25 Закону України «Про землеустрій», в тому числі [PERSON] (третя особа у справі), оскільки як було встановлено в судовому засіданні, в п.3 рішення визначено строк його дії - протягом шести місяців. [PERSON] на протязі шести місяців не виготовила проект відведення земельної ділянки та не подала його на розгляд сільської ради, строк дії даного рішення в установленому законом порядку на день розгляду справи судом не продовжувався, що підтвердили сторони в судовому засіданні, а тому згідно п.5 цього рішення воно вважається таким, що втратило чинність, в зв'язку з чим підстави для визнання його незаконним відсутні. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову суд вважає необхідним стягнути з відповідача Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, на користь позивача судові витрати по справі, які понесені ним при зверненні з позовом до суду у вигляді судового збору.

Outcome: partial