Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У квітні 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитними договорами в сумі 13 608,47 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував невиконанням відповідачем умов договору № 5155/145CLPS2 від 01.11.2011 та умов договору № 5063/145CLPS2 від 29.09.2011 . Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 4395 грн. 21 коп. заборгованості за кредитним договором № 5155/145CLPS2 від 04.11.2011 року. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 758 грн. 71 коп. заборгованості за кредитним договором № 5063/145CLPS2 від 29.09.2011 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 243 грн. 60 коп. судового збору. В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 вересня 2015 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, а також на неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи. Так, апелянт вказує на те, що судом не вірно було прораховано суму заборгованості за кредитними договорами. На думку апелянта, суд допустив подвійне зарахування сплачених відповідачем в 2011-2012 роках сум. Апелянт в судове засідання не з'явився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 05.10.2015 поштового відправлення. В письмовій заяві від 07.10.2015 просив розглядати справу без участі їх представника. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 03.10.2015 поштового відправлення. До початку розгляду справи 16.10.2015 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Федоренком Є.В. через канцелярію суду була подана заява в якій було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість бути присутнім в судовому засіданні. Причини «неможливості бути присутнім» суду не повідомлялися, тому підстави для визнання поважними причин неявки відповідача та її представника у колегії суддів апеляційного суду відсутні. З огляду на вимоги ст.169 ч.2,305 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи відхилено. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - змініалишенню без змін, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач частково сплатила заборгованість за кредитними договорами, що підтверджується відповідними квитанціями, наявними в матеріалах справи. Щодо вимог про стягнення пені позивачем пропущено строк позовної давності, про що було заявлено відповідачем. Тому, підрахувавши, суд визначив суму заборгованості в розмірі 4395 грн. 21 коп. за кредитним договором № 5155/145CLPS2 від 04.11.2011 та 758 грн. 71 коп. заборгованості за кредитним договором № 5063/145CLPS2 від 29.09.2011 . Проте, колегія суддів частково не погоджується із висновками районного суду, оскільки вони зроблені при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи. По справі встановлено, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори з обслуговуванням кредитної картки та страхуванням життя позичальника № 5155/145CLPS2 (пошта) від 04.11.2011 на суму 5 737 грн. 10 коп.(дата повернення кредиту 04.05.2014) (а.с.9) та № 5063/145CLPS2 (пошта) від 29.09.2011 на суму 4 589 грн. 68 коп. (дата повернення кредиту 29.03.2014) (а.с.21). Кредитор свої зобов'язання виконав та надав відповідачу кредити, проте відповідачем взяті зобов'язання не виконувалися належним чином і станом на час звернення з позовом (20.04.2015) заборгованість за кредитним договором № 5155/145CLPS2 складала 7 416,97 грн., з яких: 5 076,92 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 1 498,29 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 0 грн. - заборгованість по комісії за управління кредитом; 841,76 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості, а за кредитним договором № 5063/145CLPS2 станом на час подачі позову складала 6 191,50 грн., з яких: 3 392,40 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 1 014,31 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 0 грн. - заборгованість по комісії за управління кредитом; 1 784,79 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості,що підтверджується розрахунком, поданим позивачем. Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі, за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з пунктом 7.2 зазначених вище кредитних договорів, Банк має право відступати, передавати, сек'юритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково). Згідно з ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З повідомлення ПАТ «Платинум Банк», адресованого [PERSON], вбачається, що ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія» БізнесФінанс» уклали Договір про відступлення права вимоги №20120726-г від 26 липня 2012 року за кредитним договором № 5155/145CLPS2 (а.с. 17). 08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №2, за умовами якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток №1 до цього договору) (а.с. 32-34). За цим договором факторингу до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 5155/145CLPS2 від 04.11.2011 на суму 7866,97 грн (а.с.6). 16 жовтня 2012 року ТОВ «Фінансова компанія» Бізнесфінанс» направило [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 5155/145CLPS2 від 04 листопада 2011 року (а.с. 18). 19 червня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20130619-К, у відповідності до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги від [PERSON] коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги грошових коштів від [PERSON] за кредитним договором № 5063/145CLPS2 на суму 6641,5 (а.с. 7 ). 25.06.2013 ПАТ «Платинум Банк», направив [PERSON] повідомлення про заміну кредитора з ПАТ «Платинум Банк» на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору факторингу (а.с. 30). Згідно з ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як зазначалося вище, відповідач була повідомлена про зміну кредитора. За розрахунками позивача боржник [PERSON] за кредитним договором № 5155/145CLPS2 від 04 листопада 2011 року сплатила в рахунок погашення заборгованості новому кредитору 450 грн. Останній платіж відбувся 08.09.2014. За кредитним договором № 5063/145CLPS2 від 29 вересня 2011 - 450 грн. Останній платіж був 23.05.2014. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Оскільки [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами від 29 вересня та 04 листопада 2011 року, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська Агенція з повернення боргів», якій за договором факторингу передані грошові вимоги кредитора до позичальника, вправі вимагати від відповідача повернення йому заборгованості за зазначеними кредитними договорами. Розглядаючи справу, районним судом вірно було застосовано строк позовної давності відносно вимог про стягнення пені в сумі 841,76 грн за договором № 5155/145CLPS2 від 04 листопада 2011 року, оскільки пеня була нарахована станом на 08.10.2012, а наступний платіж боржник зробила тільки 28.01.2014. Відповідач у встановленому порядку заявила про застосування наслідків спливу позовної давності. Позивач про поновлення цього строку клопотання не заявляв. З огляду на це та приписи статті 267 ч.4 ЦК України, в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності за вимогами про стягнення пені в сумі 1784,79 грн за договором № 5063/145CLPS2 від 29 вересня 2011 року, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Пеня за цим договором нарахована станом на 19.06.2013, а черговий платіж [PERSON] внесла новому кредитору 28.01.2014, перервавши в силу ст.264 ч.1 ЦК України строк позовної давності. Тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підтвердження часткової сплати боргу за двома кредитними договорами відповідач надала квитанції на загальну суму 7173 грн. Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги квитанції №123/123 від 27.10.2011 на суму 350 грн, 46/48 від 30.09.2011 на суму 300 грн та №84/119 від 01.11.2011 на суму 695 грн, оскільки гроші за цими платіжними документами були сплачені на інший розрахунковий рахунок. Відповідач з цим доводом суду першої інстанції погодилася, оскільки апеляційну скаргу на рішення суду цій частині не подавала. Слід також відмітити, що 27.10.2011 відповідач зробила ще один платіж на суму 380 грн на погашення кредиту за договором № 5063/145CLPS2 від 29 вересня 2011 року, який був врахований кредитором, про що свідчить витяг з особового рахунку. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач не довела того факту, що вказані вище платежі за квитанціями №123/123 від 27.10.2011 на суму 350 грн, 46/48 від 30.09.2011 на суму 300 грн та №84/119 від 01.11.2011 на суму 695 грн зроблені саме на погашення кредитів за договорами, щодо яких виник спір. Квитанція № 99 від 27.06.2014 на суму 100 грн, в силу ч.2 ст.516 ЦК України, не може бути зарахована як належне виконання зобов'язання, оскільки ці гроші сплачені на розрахунковий рахунок попереднього кредитора ПАТ «Платинум Банк». Суд першої інстанції, зараховуючи як належне виконання зобов'язання суму 2180 грн за кредитним договором № 5155/145CLPS2 від 04 листопада 2011 року та 3 648 грн за договором № 5063/145CLPS2 від 29 вересня 2011 року не звернув уваги на те, що вказані платежі були здійснені в 2011-2012 роках і були враховані ПАТ"ПлатинумБанк" ще до зміни кредитора за договорами факторингу. Не повно дослідивши обставини справи, суд першої інстанції припустився помилки і допустив подвійне зарахування сплачених боржником сум. Як зазначалося вище, відповідач надала квитанції про оплату кредитів на загальну суму 7173 грн. З цієї суми слід відрахувати 1445 грн - загальну суму за квитанціями №123/123 від 27.10.2011 на суму 350 грн, 46/48 від 30.09.2011 на суму 300 грн, №84/119 від 01.11.2011 на суму 695 грн та № 99 від 27.06.2014 на суму 100 грн (350+300+695+100=1445). Підтвердженою квитанціями є сума, що сплачена відповідачем попередньому кредиторові ще до часу укладення договорів факторингу 5728 грн (7173 - 1445 =5728). Відповідно до витягів з особових рахунків за кредитним договором № 5155/145CLPS2 від 04 листопада 2011 року та за договором № 5063/145CLPS2 від 29 вересня 2011 року попереднім кредитором ПАТ «Платинум Банк» зарахована сплачена відповідачем сума 5728 грн, що відповідає сумі, вказаній в квитанціях, що надані відповідачем. Таким чином, після проведення підрахунків з відповідача на користь позивача слід стягнути за кредитним договором № 5155/145CLPS2 від 04 листопада 2011 року та за кредитним договором № 5063/145CLPS2 від 29 вересня 2011 року 12766,71 грн, що складається з : заборгованості за кредитним договором № 5155/145CLPS2 від 04 листопада 2011 року - 7025,21 грн ( заборгованість за тілом кредиту - 5076,92 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 1948,29 грн); заборгованості за кредитним договором № 5063/145CLPS2 від 29 вересня 2011 року - 6641,5 грн ( заборгованість за тілом кредиту - 3392,4 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 1464,31 грн, пеня - 1784,79 грн). На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлений на суму 13608,47 грн, а задоволений на суму 12766,71 грн, що становить 94% від заявленої суми (12766,71 х 100 : 13608,47 = 94) . При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 243,6 грн (а.с.1), а при подачі апеляційної скарги -267,96 грн (а.с.145). Відповідно, відшкодуванню підлягає сума - за розгляд справи в суді першої інстанції 228,98 грн (243,6 х 94 : 100 = 228,98) та 251,88 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (267,96 х 94 : 100 = 251,88). Загальна сума судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - 480,86 грн. Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеної судом першої інстанції суми заборгованості та в частині суми судових витрат .

Outcome: partial