Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] народився син [PERSON] [INFO] , 30.08.2016 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, шлюб розірвано. Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач ставить перешкоди у спілкуванні з дитиною. На неодноразові прохання надати можливість бачитися з сином, відмовляла. Домовитися з відповідачем щодо врегулювання відносин визначення порядку спілкування з сином не вдалося, тому позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди в спілкуванні з сином [PERSON] , та визначити спосіб її участі у вихованні сина та спілкуванні з ним: перша, третя, п`ята субота місяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., друга, четверта неділя кожного місяця з 10 год. до 18:00 год., без присутності матері, кожну середу з 19-15 год. до 20-15 год. в присутності матері дитини, а також дозволити в літній час на час відпустки брати дитину з собою на відпочинок без присутності матері. Також, до Московського районного суду м.Харкова надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, зобов`язання вчинити певні дії. [PERSON] зустрічний позов обґрунтовує тим, що дитина проживає разом з нею, утримання та виховання, а також соціальний та інтелектуальний розвиток йому забезпечує мати. Зазначила, що ніколи не перешкоджала [PERSON] у спілкуванні з сином. Повністю підтримує визначений рішенням Харківської міської ради порядок участі [PERSON] у вихованні сина. Просить встановити наступний порядок участі [PERSON] : перша, третя субота місяця з 16 год. 30 хв. до 18 год. 30 хв., друга, четверта неділя кожного місяця з 10 год. до 12:00 год., кожну середу з 19 год. до 20 год. без присутності матері дитини. Дозволити [PERSON] не надавати сина, для спілкування з батьком під час хвороби дитини, під час відпустки та відрядження матері, під час виїзду матері за межі м.Харкова, зобов`язати [PERSON] сумлінно виконувати порядок участі у вихованні сина, зобов`язати [PERSON] не менш ніж за дві доби до дати, встановленої порядком участі батька у вихованні сина, попереджати [PERSON] про неможливість прибуття або підтвердження свого прибуття будь-яким способом, який допускає його фіксування, зобов`язати [PERSON] брати участь у фінансуванні витрат на дитину у розмірі 1/2 частини суми загальних витрат. Крім того, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні онука та визначення порядку участі у вихованні онука. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 30.08.2016 року між їх сином [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, [INFO] народився син [PERSON] . 18.03.2019 року шлюб розірвано. Після розлучення невістка почала перешкоджати їм брати участь у вихованні онука, перешкоджає бачитись з ним. Домовитися з відповідачем щодо врегулювання відносин визначення порядку спілкування з онуком не вдалося, тому позивачі вимушені звернутися до суду із даною позовною заявою. Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, просять суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди в спілкуванні з онуком, та визначити спосіб їх участі у вихованні онука та спілкуванні з ним: шляхом побачення із онуком: перша, третя, п`ята субота місяця з 15:00 год. до 19:00 год., друга, четверта неділя місяця з 10:00 год. до 18:00 год., без присутності матері. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 15.01.2020 року зазначені цивільні справи об`єднані в одне провадження. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, щодо зустрічного позову просить в його задоволенні відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не заперечував. Відповідач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні заявлений зустрічний позов підтримали у повному обсязі, просять вимоги зустрічного позову задовольнити у повному обсязі, первинний позов визнали частково, з урахуванням висновку Харківської міської ради. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнають, оскільки вважають, що визначений порядок участі у вихованні дитини однаковий для батька та баби з дідом є неможливим для виконання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Московського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, та винести рішення з урахуванням висновків Департаменту служб у справах дітей ХМР. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позови сторін підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Сторони з 30.08.2016 року перебували у шлюбі, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18.03.2019 року шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу і до теперішнього часу дитина проживає з відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок суду під час оцінки обставин справи та вирішення питання про участь обох батьків у вихованні дитини полягає у необхідності керуватися положеннями частини першої ст. 151 СК України, відповідно до якої батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Таким чином, [PERSON] , як батько дитини, має право на переважне особисте здійснення виховання своєї дитини. При цьому батько дитини має право не тільки на участь у вихованні, а й на спільне з матір`ю визначення та обрання форм та методів виховання дитини, як це передбачене ч. 3 ст. 151 СК України, відповідно до якої батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що "в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини". Згідно із ч. 8ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Крім зазначених норм матеріального права, при вирішенні даної справи, судом застосовуються і наступні положення процесуального закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст. 10 ЦПК України). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Зазначене свідчить про необхідність батькам йти на взаємні поступки та компроміси задля найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до рішення Харківської міської ради від 12.12.2018 року, щодо визначення порядку участі батька у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] , представник органу опіки та піклування вважає за доцільне встановити наступний порядок зустрічі батька, у вихованні сина: перша, третя субота місяця з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., друга, четверта неділя кожного місяця з 10 год. до 12:00 год., кожну середу та четвер з 19 год. до 20 год. у присутності матері дитини. Суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з сином, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох з батьків. Зважаючи на те, що дитина має незначний вік, враховуючи рішення Харківської міської ради від 12.12.2018 року, щодо визначення порядку участі батька у вихованні сина, відносини батьків між собою та режим дитини, суд вважає необхідним встановити позивачу [PERSON] наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною в наступний спосіб: перша, третя субота місяця з 16 год. 30 хв. до 18 год. 30 хв., друга, четверта неділя кожного місяця з 10 год. до 12:00 год., кожну середу та четвер з 19 год. до 20 год. без присутності матері дитини - [PERSON] , а також шляхом проведення спільного із дитиною відпочинку під час відпустки строком не менше десяти календарних днів щороку з урахуванням особливостей такого відпочинку, стану здоров`я дитини, рекомендацій лікарів та за домовленістю між батьками дитини. Зобов`язати [PERSON] попереджати [PERSON] про неможливість прибуття або підтвердження свого прибуття будь-яким способом, який допускає можливість його фіксування. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо дозволу [PERSON] не надавати сина, для спілкування з батьком під час хвороби дитини, під час відпустки та відрядження матері, під час виїзду матері за межі м.Харкова, зобов`язати [PERSON] сумлінно виконувати порядок участі у вихованні сина, суд зазначає наступне. Суд, надаючи оцінку доводам [PERSON] щодо того, що він усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, оцінивши бажання спіклування з сином, моральні якості, вважає, що вимоги про ненадання дитини під час хвороби дитини, відрядження та відпустки матері має вирішуватися сторонами в кожному випадку окремо та з урахуванням інтересів дитини. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову в цій частині. Також, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про зобов`язання [PERSON] брати участь у фінансуванні витрат на дитину у розмірі 1/2 частини суми загальних витрат. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, може бути підтверджена довідками медичних закладів, а також іншими документами, які свідчать про те, що дитина страждає на тяжке захворювання та про необхідність у зв`язку з цим збільшення порівняно зі звичайними витратами на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. З огляду на вказані вище вимоги Закону, позивачем мають бути доведені особливі обставини, які спонукали її до додаткових витрат на дитину. Такими обставинами, на думку суду, можуть бути несподіване захворювання, для лікування якого необхідна значна сума коштів, а також необхідність розвитку здібностей дитини, яка їх має, зокрема, до музики, до спорту, тощо. Саме такі обставини можуть вважатись особливими, їх понесення будь-яким з батьків зумовлює участь іншого в оплаті цих витрат. Суд вважає, що у витратах, понесених при звичайному способі життя, навіть якщо вони і є додатковими, однак не зумовлені вказаними вище особливими обставинами, участь другого з батьків обов`язковою не є. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними письмовими доказами. Наприклад, витрати на додаткове або особливе харчування дитини за нормами, розробленими Міністерством охорони здоров`я, повинні підтверджуватись довідками органів місцевого самоврядування, торгівельних організацій або дирекції ринків про середні ціни на продукти харчування у період їх придбання; витрати на спеціальний медичний догляд довідками медичних закладів про вартість медичних послуг; витрати на лікування, санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини про призначення та рекомендації лікарів, виданими ними рецептами, довідками, чеками і рахунками, проїзними документами тощо. Таким чином, суд не знаходить підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на дитину, оскільки позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано жодного доказу здійснення додаткових витрат на дитину. У відповідності з вимогами ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. За змістом ст.263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Згідно ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, діюче сімейне законодавство України встановлює право баби та діда на спілкування з онуками та прийняття участі у їх вихованні, батьки не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання внуків. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Позивачі бажають спілкуватися з онуком, приймати участь у його вихованні, тому їх порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачам у спілкуванні та участі у вихованні онука та визначення способу їх участі у вихованні та спілкуванні з онуком. При визначенні способу участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною суд враховує вік та стан здоров`я дитини, доброзичливе відношення позивачів до дитини, те, що позивачі займалися вихованням онука, відносини між сторонами. Також, при визначенні порядку участі позивачів у вихованні онука, суд враховує, що у діда з бабою відсутній конфлікт з батьком дитини та вони можуть спілкуватися з дитиною також під час зустрічей батька. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 16.06.2020 року, щодо визначення порядку участі бабусі та дідуся у вихованні малолітнього онука [PERSON] , представник органу опіки та піклування вважає за доцільне встановити наступний порядок зустрічі бабусі та дідуся у вихованні малолітнього онука, визначивши час: кожної п`ятої суботи місяця з 15:00 до 19:00 годин у присутності матері. Суд вважає, що саме такий режим побачень та порядок участі баби та діда у вихованні дитини буде відповідати інтересам малолітнього [PERSON] та умовам його нормального розвитку, виховання та навчання, сприятиме забезпеченню найкращих інтересів дитини, з метою створення умов для реалізації прав баби та діда на особисте спілкування з онуком, та відповідатиме інтересам сторін. Таким чином, аналізуючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, враховуючи вік дитини, особливості її сімейного розвитку та виховання, встановлені обставини по справі, суд, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги сторін. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: partial