Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. 05 січня 2020 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за борговою розпискою. Позов обґрунтував тим, що в травні 2018 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 93\~500,00 грн., що підтверджується розпискою, складеною 14.05.2018 року, відповідно до якої відповідач зобов`язувався виплатити суму заборгованості частинами, а саме по 5\~000,00 грн., починаючи з червня 2018 по грудень 2019; надав відповідний розрахунок. Відповідач взяті на себе зобов`язання, вказані в борговій розписці, не виконав, зазначеної суми коштів позивачу не повернув. Виходячи з викладеного, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 114\~902,71 грн., з яких 93\~500,00 грн. основний борг, 3 796,10 грн. інфляційні нарахування, 2805,00 нараховані 3% річних від суми боргу; 14\~802,61 - пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Інші процесуальні дії у справі.. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2021 року відкрито провадження у справі, було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Пояснення сторін в судовому засіданні Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, надав суду оригінал боргової розписки для огляду. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (статті 128 ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~статей 280-281 ЦПК. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 14.05.2018 року відповідачем [PERSON] в присутності позивача [PERSON] було видано розписку, згідно якої він «повинен 93500 гривень [PERSON] ; зобов`язався з червня місяця частково сплачувати в сумі 5000 грн. по можливості і вище». Оцінка Суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1046\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи із частини другої статті 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 - за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. До цього зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року. Таким чином, між сторонами виникли відносини позики, як один із видів зобов`язальних відносин, що підтверджується відповідною розпискою позичальника. Згідно із частиною першою статті 1049\~ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Факт отримання відповідачем у позивача в борг 93 5000,00 гривень із зазначенням терміну початку виконання зобов`язань підтверджується розпискою від 14.05.2018 року. Згідно із статтею 526\~ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі статті 629\~ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі\~неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Наявність оригіналу боргового документа у кредитора [PERSON] встановлена в судовому засіданні. Статтями 15, 16, 20\~ЦК передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, заборговану суму не повернув. Згідно із статтями 12, 81\~ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу. В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань і які б були підставою для зменшення розміру заборгованості або звільнення від її сплати, у зв`язку з чим суд доходить\~висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 935000,00 гривень. Окрім того,\~позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат за період з січня 2020 по листопад 2020 в сумі 3 796,10 грн., 3 % річних за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року в сумі 2\~805,00 та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2020 по 12.06.2020 в сумі 14\~802,61 грн. Відповідно до\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу\~інфляції\~та\~проценти від простроченої\~суми в порядку статті 625 ЦК України\~є способами\~захисту його\~майнового права\~та інтересу, суть яких\~полягає у\~відшкодуванні\~матеріальних\~витрат\~відзнецінення\~грошових\~коштів\~внаслідок\~інфляційних\~процесів\~та\~отриманні\~компенсації\~(плати)від\~боржника\~за\~користування\~утримуваними\~ним\~грошовими\~коштами,\~належними до сплати кредиторові. Враховуючи викладене, суд, перевіривши розрахунок 3%\~річних та розрахунок щодо інфляційних втрат, визнає їх арифметично вірними та обґрунтованими,\~у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення\~інфляційних витрат за період з січня 2020 по листопад 2020 року в сумі 3 796,10 грн. та 3% річних за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року в сумі 2\~805,00 підлягають задоволенню. Позивач також просив стягнути з відповідача пеню, розраховану у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 14\~801,61 грн. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд керується таким. \~Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Частиною 1 статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 статті 546\~ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності. Відповідно до ст.549\~ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»). Згідно\~зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений\~ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому\~ст. 4 зазначеного Закону\~встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Суд враховує, що в аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями статей 1, 3 цього Закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці). Як встановлено із матеріалів справи за виконання зобов`язання в розписці від 14.05.2018 розмір пені не визначався. За наведених обставин суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 14801,61 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на\~обидві сторони пропорційно розміру задоволених\~позовних вимог . Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] сплатив\~\~судовий\~\~збір\~\~в розмірі 1149 грн. 03 коп. (одна тисяча сто сорок дев`ять гривень 03 копійки) за подання позовної заяви. Предметом позову [PERSON] є стягнення з відповідача суми заборгованості\~\~за борговою розпискою, яка у загальному розмірі складає 114\~902,71 грн. Разом з тим, суд\~\~дійшов висновку про\~\~обґрунтованість стягнення з\~\~відповідача\~\~заборгованості\~\~за борговою розпискою у загальному розмірі 100\~101,10 грн. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що\~\~стягненню з відповідача на\~\~користь\~\~позивача\~\~підлягає\~\~сума\~\~у розмірі\~\~1001,01 грн. (1149,03 грн. * 100\~101,10 / 114\~902,71).

Outcome: partial