Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 27.11.2008 у розмірі 107502,35 та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеної анкети-заяви № б/н від 27.11.2008 року [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом в наслідок чого утворилася заборгованість. Відповідач та АТ КБ "ПриватБанк" 27.02.2019 року підписали Додаткову угоду. Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 27.02.2019 року Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2. Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1. Додаткової угоди. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3. Додаткової угоди. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 06.01.2021 має заборгованість у сумі 107502,35 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 0,00 гривні, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1412,89 гривні та пені в розмірі 106089,46 гривні. Тому просить суд стягнути з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 0,00 гривні, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1412,89 гривні та пені в розмірі 106089,46 гривні. Просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 2270 гривень. Відповідно до ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2021 року справа розглядається у спрощеному позовному провадженні. У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, просив вирішувати справу у його відсутність, зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибув, про причини неявки не повідомив, відзиву на пред`явлений позов чи інших заяв, що стосуються справи, не надав. З урахуванням наявності відповідної згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~(далі за текстом\~рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом\~ст. 634 ЦК\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За\~ст. 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із\~ст. 1049 ЦК\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі\~ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до\~ст. 625 ЦК\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі\~ст. 549 ЦК\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Факт укладення договору кредитування 27.11.2008 року між сторонами по справі підтверджується копією анкети-заяви позичальника від 27.11.2008 року про надання [PERSON] у КБ «Приватбанк» кредитного ліміту на банківську картку в передбаченому умовами кредитування розмірі зі сплатою відсотків за використання грошових коштів у передбаченому. При цьому своїм підписом відповідач підтвердив своє ознайомлення та згоду на Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, що є разом із заявою позичальника договором кредитування, зі змінами у яких зобов`язався регулярно ознайомлюватися. 27.02.2019 року між банком та відповідачем була підписана додаткова угода до кредитного договору № SAMDN50ОТC001622518 від 27.02.2019, відповідно до\~якої банк\~здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строк передбачений угодою. Зміна назви юридичної особи позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та статутом АТ «КБ «Приватбанк». На підставі ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 27.11.2008 року, та додаткової угоди від 27.02.2019 року суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту є чинною, тому повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору. Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі з кредиту, підтверджується умовами додаткової угоди о кредитного договору № SAMDN50ОТC001622518 від 27.02.2019 року. Натомість, суд звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за\~ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися\~у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. На виконання\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~було видано\~Розпорядження № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь Донецької області було віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Таким чином судом було встановлено, що на відповідача, який зареєстрований в [ADDRESS] , розповсюджуються норми\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідного Указу Президента про її завершення на території Донецької області не було видано. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу у його вимогах до відповідача щодо стягнення сум неустойки у вигляді пені в розмірі 106089,46 грн. за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, що були наховані представниками банку після 14 квітня 2014 року при поданні до суду вказаного позову, оскільки зазначені вимоги банку суперечать\~ст.\~2 Закону України\~«Про\~тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Отже, виходячи з наведеного, вимоги банку про стягнення з позичальника пені в сумі 106089,46 грн. не підлягають задоволенню. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк», заявлені до відповідача, підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за кредитним договором від 27.11.2008 року в загальному розмірі 1412,89 грн. На підставі п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (навіть, якщо його було сплачено за мінімальною ставкою, визначеною\~Законом України «Про судовий збір»). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2270,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 1412,89 грн. *100% : 107502,35 грн. ціна позову = 1,31%), тобто 1,31% від ціни позову (1,31 % *2270,00 грн. :100%), що складає 29,83 грн.

Outcome: partial