Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

У березні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. На обґрунтування позову вказано, що 01.10.2020 р. в м. Нова Одеса Миколаївської області з вини відповідача, яка керувала автомобілем марки DAEWOO NEXIA, н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки ВАЗ 21099, н.з. [NUMBER] , під керування позивача [PERSON] зазнав\~\~механічних пошкоджень. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.\~ Посилаючись на те, що діями [PERSON] позивачу відповідно до звіту №117.10-20 від 21.10.2020 р. було завдано майнової шкоди в розмірі 23452,36 грн., вартість цього дослідження становить 3000 грн., а також було завдано і моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях позивача з приводу пошкодження належного йому майна, вимушеністю самостійного пошуку грошових коштів на ремонт автомобіля, неможливість користування автомобілем, \~що вимагало додаткових зусиль і часу для вирішення цього питання, вплинуло на особисті, сімейні стосунки, просить про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди 26452,36 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. У судове засідання позивач та його представник адвокат Ярмуш В.В. не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Коваль О.В., за клопотанням яких розгляд справи неодноразово відкладався, будучи присутніми у судовому засіданні 01.09.2021 р., у судове засідання, призначене судом на 10.09.2021 р., 12.10.2021 р. не з`явилися. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Відповідач [PERSON] вдруге поспіль не з`явившись у судове засідання, вчергове подала до суду заяву про відкладення розгляду справу з підстав неможливості явки до суду її представника адвоката Коваля О.В. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція), ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Відповідно до вимог ст.223 ЦПК України неявка відповідача та її представника у судове засідання повторно не перешкоджає розгляду справи. З урахуванням неявки у судове засідання сторін, розгляд справи проводиться за їх відсутності. Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до п. 4 ч. 2ст.\~43\~ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується\~\~\~у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.6 \~ст.82 ЦПК України\~ вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 09.03.2021 р., яка набрала законної сили у встановленому законом порядку, підтверджується, що 01.10.2020 року о 08.30 год. в м. Нова Одеса Миколаївської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем DAEWOO NEXIA, номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги по вул. Шмідта на головну дорогу, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не була уважною та не стежила за дорожньою обстановкою, здійснила поворот ліворуч на нерегульованому перехресті, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 10.1, п.п. 16.11, п.п 2.3.Б Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Позивач [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак [NUMBER] , належним на праві власності [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ) на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.10.2020 р. За даними сайту https://policy-web.mtsbu.ua станом на 01.10.2020 року цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Отже, вина [PERSON] у спричиненні майнової шкоди позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є доведеною. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що в такому порядку і обсязі шкода відшкодовується названою особою лише за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Визначаючи розмір відшкодування шкоди, необхідно враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Відповідно до звіту №117/10-20, складеним 21.10.2020 р., з фототаблицею, ремонтною калькуляцією до нього, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2109, р.н. [NUMBER] , з включенням в розрахунку ПДВ на складові та лакофарбні матеріали складає 25519,75 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2109, р.н. [NUMBER] , з урахуванням значення коеффіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 23452,36 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2109, р.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 23452,36 грн. За даними цього дослідження наданий для дослідження автомобіль ВАЗ 2109, р.н. [NUMBER] , має пошкодження панелі даху, переднього бампера, капоту двигуна, передніх лонжеронів, передньої панелі радіатора, передньої правої фари, передніх правих дверей, рамки вітрового скла. Для усунення нанесених пошкоджень потрібний відновлювальний ремонт обсягом, наведеним у калькуляції. Під час розгляду справи відповідач висновки звіту про визначення вартості майнової шкоди не спростував належними доказами, що є його процесуальним обов`язком згідно зі статтями ст.ст.76,81 ЦПК України. Іншого розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, ніж визначено у звіті про визначення вартості матеріального збитку від 21.10.2020 р., суду не надано. Крім того, за правилами\~ст.23 ЦК\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9\~\~Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~розмір\~\~відшкодування\~\~моральної\~\~(немайнової)\~\~шкоди\~\~суд визначає\~\~залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,\~\~психічних\~\~тощо),\~\~яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.\~\~Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. Дослідивши надані докази, судом встановлено, що внаслідок спричиненої з вини [PERSON] дорожньо-транпортної пригоди [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням керованого останнім автомобілем, неможливістю його використання за призначенням, необхідністю понесення витрат на його відновлення після дорожньо-транпортної пригоди, не понесенням таких витрат відповідачем як винної у спричиненні дорожньо-транпортної пригоди особи. Враховуючи наведене, характер та обсяг фізичних і душевних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок пошкодження у зв`язку з ДТП транспортного засобу, виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню та стягненню з [PERSON] на користь позивача становить 5 000 грн. Посилання позивача на погіршення здоров`я та розлади в її сім`ї внаслідок ДТП є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними належними доказами. Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вартості звіту №117/10-20 в сумі 3000 грн. відсутні, оскільки такі витрати не є судовими витратами в розумінні ст.141 ЦПК України. З урахуванням наведеного, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог (61,25%) , тобто в сумі 556,15 грн., від розміру судового збору, що мав бути сплачений позивачем, виходячи з загальної суми заявлених позовних вимог в розмірі 908 грн. За правилами ст.ст. 6,7 ЗУ "Про судовий збір" у разі зменшення розміру позовних вимог, сплати його у більшому розмірі, питання щодо повернення суми судового збору вирішується за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Outcome: partial