Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

позивач звернулася до суду 30 червня 2015 року з позовом, вказавши, що з з 06 травня 2006 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.10.2010 р. шлюб між ними розірвано. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2010 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 04 грудня 2009 року. [PERSON] офіційно не працює, свою комерційну діяльність здійснює неофіційно з 2009 року по теперішній час, доходи умисно не декларує, податки не сплачує, живе безбідно, однак сплачувати аліменти в повному обсязі не хоче з принципових причин. Станом на 01 червня 2015 р. заборгованість відповідача по аліментам складає 3643,62 грн., пеня за період з 01 вересня 2012 р. по 31 травня 2015 р. складає 21\~928,53 грн. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість станом на 01.06.2015 р. по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в сумі 3643,62 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01.06.2015 р. в сумі 21\~928,53 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до суду надійшла заява про слухання справи у її відсутність, на задоволенні вимог наполягає (а.с. 35). Відповідач [PERSON] проти вимог заперечував з підстав, викладених в запереченнях (а.с.17-18), суду пояснив що про виникнення боргу його з відділу ДВС не повідомляли, 03 липня 2015 року він був у державного виконавця Охотнікової О.В., яка надала йому копію довідки про існування заборгованості, в той же день він здійснив платіж на суму 1150,00 грн. Він допомагає своїй доньці, сплачуючи не тільки аліменти, але й купуючи їй одяг, іграшки, канцелярські товари, тощо. На його утримання знаходяться також інші дві доньки, дружина, яка знаходиться в декретній відпустці та батьки. Тому з урахуванням його сімейного та матеріального становища він просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів та розстрочити сплату заборгованості по аліментам. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7 копія свідоцтва про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2010 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття дитини, починаючи стягнення з 04 грудня 2009 року (а.с. 8 копія виконавчого листа). Згідно довідки Довгинцівського ВДВС від 24.06.2015 р., заборгованість по виконавчому листу № 2-852 від 22.01.2010 р. про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], за період з 04.12.2009 р. по 01.06.2015 р. складає 3643,62 грн. (а.с. 9 довідка). Положеннями ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно частин 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на стягнення неустойки (пені) виникає в особи у зв'язку із юридичним фактом порушення особою обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.22 постанови №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з вини інших осіб, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення виплати аліментів. Згідно довідки Довгинцівського ВДВС від 07.05.2013 р., сума заборгованості по виконавчому листу № 2-852 від 22.01.2010 р. про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], за період з 01.10.2012 р. по 31.03.2013 р. складає 4,42 грн. (а.с. 19 копія довідки). Згідно довідки Довгинцівського відділу ДВС Криворізького МУЮ від 06.10.2015 р., заборгованість [PERSON] по виконавчому листу № 2-852 від 22.01.2010 р. про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], за період з 04.12.2009 р. по 20.08.2015 р. відсутня. В липні 2015 року сплачено суму в розмірі 2650,00 грн., в серпні 2015 року сплачено 3050,00 грн. (а.с. 36 копія довідки). За таких обставин суд вважає, що оскільки заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.06.2015 р. відсутня, вимоги позивача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів задоволенню не підлягають. З огляду на це відсутні підстави і для задоволення вимог в частині стягнення пені, оскільки як вбачається з довідки ДВС, відповідач періодично сплачував аліменти, погашаючи при цьому платежами також заборгованість за попередні місяці, позивачем же надано розрахунок щодо нарахування та стягнення пені помісячно, починаючи з вересня 2012 року (а.с.4-5). Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Тому оскільки погашення заборгованості відповідачем відбулося після подачі позову до суду, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial