Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач 15.11.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить усунути перешкоди їй у користуванні будинком у [ADDRESS] шляхом визнання та зняття з реєстрації відповідача [PERSON] та її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , обгрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] .. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої увійшло і право на вказаний вище будинок. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла вона як дочка та 04.06.19 р. отримала свідоцтво про право на спадщину. У кінці червня 2019 р. їй стало відомо, що у успадкованому нею будинку зареєстровані незнайомі їй особи - відповідач у справі разом із своїми неповнолітніми дітьми, які за цією адресою ніколи не проживали; проживають у [ADDRESS] . Вважає, що жодних правових підстав для проживання та реєстрації у успадкованому нею житловому будинку у відповідача та неповнолітніх дітей останньої немає. Членами її сім`ї відповідач та неповнолітні діти останньої не є. Усно відповідачі відмовляються знятись з реєстрації їх місця проживання у спірному будинку. Покликаючись на ст. ст. 1 216 - 1 218, ч. ч. 1, 2 ст. 1 223, ч. 5 ст. 1 268, ч. 1 ст. 1 296, ч. 1 ст. 1 297 ЦК України, зазначає, що вона як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті свого батька, отримала свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок, зареєструвала своє право власності на нього і є новим власником будинку, у якому зареєстровані відповідач та неповнолітні діти останньої, які не є членами її сім`ї, у будинку ніколи не проживали. Покликаючись на ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 379, ч. 4 ст. 29, ст. 391, п. 11 ч. 1 ст. 346, ст. 383, ч. 1 ст. 16 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просить позов задовольнити. Провадження у справі було відкрито за ухвалою суду від 06.12.19 р.. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач [PERSON] та вона ж як законний представник неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримала під розпис 17.12.19 р., а третя особа - 12.12.19 р.. За станом на 03.01.20 р. відзиву на позовну заяву до суду не подано. Пояснень третьої особи чи її представника на позовну заяву за станом на 03.01.20 р. до суду також не подано. У судове засідання позивач не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. У судовому засіданні представник позивача - адвокат позов підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Надала суду пояснення, аналогічні доводам позовної заяви, просить також врахувати показання свідків у цивільній справі № 159/4 214/19 провадження № 2/159/1 156/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] та її ж як законного представника неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, - служба у справах дітей Ковельської районної державної адміністрації Волинської області, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом зняття їх з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та вона ж як законний представник неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судовому засіданні позову не визнала та суду пояснила, що вона з її трьома неповнолітніми дітьми, дійсно, значиться зареєстрованою у спірному житловому будинку, хоча біля 6 - ти р. фактично вони проживають за іншою адресою. Вона не має родинних стосунків з колишнім чи нинішнім власниками спірного будинку. Зареєструвалась у спірному будинку у 2017 р. тому, що бути зареєстрованою за інешою адресою не хотіла з огляду на субсидію. Вона має намір добровільно знятись з реєстрації у спірному будинку, однак, орієнтовно, у квітні місяці, коли придбає собі та дітям житловий будинок, тому просить позивача почекати. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечила. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились. Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката, відповідача, представника третьої особи, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину від 04.06.19 р., позивач успадкувала за заповітом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] після смерті свого батька - [PERSON].. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 169 107 177 від 04.06.19 р., позивач є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Як вбачається з копії будинкової книги серії А № 108 659 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] , що перебував у власності спадкодавця [PERSON] згідно із свідоцтвом про право на спадщину від 17.08 (19.11.91 р.), відповідач [PERSON] та троє її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - були зареєстровані у цьому будинку за життя його попереднього власника - [PERSON] - з 13.02.17 р.. Ця ж обставина стверджена і копією довідки № 187 від 26.06.19 р., виданої Старокошарівським старостинським округом Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є власником вказаного вище будинку, у якому відповідач [PERSON] та троє її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не є членами сім`ї позивача - значаться проживаючими, однак, фактично не проживають, з 13.02.17 р.. Цю обставину визнала у судовому засіданні сама відповідач. Разом з тим суд відкидає як неспроможні доводи представника позивача - адвоката про врахування показань свідків, які були допитані у іншій цивільній справі, з огляду на принцип безпосередності у цивільному процесі. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які є та які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь - який час. Та обставина, що відповідач та її троє неповнолітніх дітей не були членами сім"ї колишнього та не є членами сім"ї нинішнього власника спірного будинку, визнана у судовому засіданні відповідачем. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної вище норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Позивач же заклала до суду позов про усунення перешкод як шляхом визнання відповідача [PERSON] та трьох її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловолю площею у спірному будинку, так і про зняття їх з реєстрації за місцем проживання, що, з врахуванням положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є зайвою вимогою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Вирішення ж питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про права користування такими особами жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Таким чином оскільки ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» містить виключний перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, тому заявлені на підставі ст. 391 ЦК України позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття особи (осіб) тз реєстраційного обліку задоволенню як зайві не підлягають. Тому позов слід задовольнити частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial