Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зняття з реєстрації та виселення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач - її онук [PERSON] - був зареєстрований в її квартирі з її згоди з 2008 року, участі в утриманні помешкання не приймав, не надавав жодних коштів на оплату комунальних послуг, якими користувався. Просить суд зняти з реєстрації та виселити відповідача, який проживає в належній їй квартирі №15 будинку №18 на вул.М.Грушевського у м.Світловодську Кіровоградської області. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позов у повному обсязі, просила заслухати справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], згідно технічного паспорту на квартиру, є власником квартири [ADDRESS] (Калініна) у м. Світловодську Кіровоградської області. (а.с. 8-10) Згідно довідки, виданої ТОВ "ЯРК - Комфорт" у вищезазначеній квартирі зареєстрований також її онук - [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які би свідчили про наявність правових підстав для проживання відповідача у спірній квартирі, беручи до уваги пояснення позивачки, здійснення перешкод у доступі позивача до належного йому майна, чим порушуються її права як власника квартири, суд вважає доведеним, що відповідач проживає у спірній квартирі без законних підстав, чинить перешкоди позивачеві у володінні та користуванні її майном, чим порушують її право власності, а тому позивач на підставі ч. 1ст. 391 ЦК вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном шляхом виселення відповідачів з цієї квартири. Разом з тим, позовна вимога про зняття відповідача з реєстрації у спірній квартирі, не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно зіст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. Отже, судове рішення про виселення відповідачів, яке набрало законної сили, на вимогу позивача може бути підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання у спірному приміщенні. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, виселити з квартири №15 в будинку №18 на вул. [PERSON] (Калініна) у м.Світловодську [PERSON]. В решті задоволення позовних вимог відмовити. Ураховуючи часткове задоволення позову, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 275,60 грн. понесених останньою судових витрат.

Outcome: partial