Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач [PERSON] посилається на наступне. 20 листопада 1998 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають дочку [PERSON], [INFO]. Майже рік з відповідачем проживають окремо, дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідачем у вересні та жовтні 2013 року була надана матеріальна допомога на утримання дочки в розмірі 200 грн., яка є недостатньою для задоволення потреб неповнолітньої дитини. За цих підстав просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що ним сплачуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання - 30.06.2014 року, тому він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини доходу. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначити не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, за змістом зазначених норм спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Між сторонами виник спір щодо розміру аліментів, які сплачуються відповідачем на утримання дочки [PERSON], [INFO], тому даний спір є предметом судового розгляду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, працює електрозварником ручної зварки ТОВ "Гірничі машини-ГМБ", отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 7535,52 грн., сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з його навчанням на денному відділенні Горлівського технікуму Донецького національного університету до 30.06.2014 року. Тому суд, враховуючи матеріальний стан сторін, а також всі обставини справи, які мають значення для визначення розміру аліментів, вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2013 року до 30 червня 2014 року, після чого стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial