Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], в подальшому позивачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від позову в частині стягнення матеріальної шкоди, та, з врахуванням чого, просили стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду у розмірі 800 000 тисяч гривень кожному та матеріальну шкоду в розмірі 44350 грн. на користь [PERSON] Вимоги обґрунтовують тим, що 28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України своєю ухвалою залишила в силі вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2015 року, яким [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Умисними діями відповідач [INFO] спричинив тяжкі тілесні ушкодження [PERSON], від яких він згодом помер. Позивач [PERSON] витратив на поховання та спорудження пам'ятника 44350,00 грн. Крім того, смертю [PERSON] позивачам заподіяна моральна шкода, обумовлена втратою рідної людини, переживанням болю, нервових переживань, душевного занепокоєння, зміною способу життя. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просила їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що матеріальна шкода підтверджується чеками, приєднаними до позову. Моральна шкода полягає у тяжких душевних стражданнях, які позивачі зазнали з втратою сина та брата. Моральну шкоду просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відбуваючи покарання за рішенням суду, беручи участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та без проведення відеоконференції. Представник відповідача адвокат [PERSON] про проведення судових засідань по справі неодноразово повідомлявся, як засобами поштового зв'язку так і будучи присутнім в приміщенні суду, однак, в судове засідання не з'явився, про день місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачів [PERSON], [PERSON], представника позивачів [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 28 квітня 2015 року Вищій спеціалізований суд України своєю ухвалою залишив в силі вирок апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2015 року, яким [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Зі змісту вироку вбачається, що [PERSON] [INFO] умисно заподіяв [PERSON] тяжке тілесне ушкодження яке спричинило смерть останнього. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджується факт смерті [INFO] [PERSON]. Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Чернігівській області Денисенко С.В. від 06.01.2010 року позивача [PERSON] (батька померлого) було визнано потерпілим у кримінальній справі № 04\\02809. Постановою судді Варвинського районного суду Чернігівської області по кримінальній справі № 1-42\\2010 р. по обвинуваченню [PERSON] від 04.06.2010 р. [PERSON].(матір померлого) та [PERSON] (брата померлого) було визнано потерпілими у даній кримінальній справі. Відповідно до накладної від 20 січня 2010 року (а.с.3) та додаткової квитанції (а.с.50) витрати на встановлення пам'ятника та облаштування місця поховання, понесені [PERSON] становлять 34120 грн. 00 коп., з яких: арка - 3500 грн., красний граніт - 1500 грн., подставка красний гр. - 1300 грн., подставка нижня красний граніт - 1800 грн., ваза - 500 грн., комплект квітника - 1000 грн., плитка гранітна - 8400 грн., плиточні роботи на кладовищі - 1300 грн., полірування торців, фаска - 2000 грн., вірш з тильної сторони - 2020 грн., стіл гранітний - 3000 грн., лавочка гранітна - 2000 грн., арматура, швелер - 2000 грн., транспортні послуги - 400 грн. Згідно до копії товарного чеку № 15 з магазину «Факел» ПП [PERSON] від 08 лютого 2010 року витрати на придбання продуктів становили 370 грн. 00 коп. (а.с.5). Як зазначає позивач [PERSON], означені продукти були придбані та використані для поминання померлого на 40 днів смерті. Як вбачається з рахунку, виданого Варвинським районним споживчім товариством №1 від 03 січня 2010 року, [PERSON] оплатив за поминальний обід 03 січня 2010 року у кафе «Лілея» 5300 грн. 00 коп. (а.с.7). Копія квитанція до прибуткового касового ордеру від 01.01.2010 року серії [NUMBER], видана [PERSON] підтверджує витрати на придбання речей для проведення обряду поховання на суму 1620 грн. 00 коп. Копія товарного чеку від 02.01.2010 року видана ФОП [PERSON] підтверджує придбання необхідних для поховання речей, а саме: труни, вартістю 1400 грн., вінків, вартістю 500 грн., «к», вартістю 170 грн., полотенець, вартістю 600 грн., платків, вартістю 220 грн. (а.с.4). Оцінюючи надані суду доказу та беручи до уваги пояснення позивачів та представника позивачів суд доходить наступного висновку. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). Згідно положень ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. У такому випадку цивільний позов може бути поданий відповідно до вимог ч.3 ст. 110 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача. У відповідності до ст.ст.1166, 1167 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди'' від 27.03.1992 року № 6, відповідно до якого у випадку смерті потерпілого організація або громадяни, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання тій особі, яка понесла ці витрати. Зважаючи на що, суд вважає підтвердженим право позивача [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди, понесеної у зв'язку зі смертю, похованням та спорудженням пам'ятнику після смерті [PERSON], та обов'язок відповідача [PERSON] відшкодувати дані витрати. Однак, стаття 2 Закону України ''Про поховання та похоронну справу'' визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Визначаючи суму відшкодування матеріальної шкоди, яку спричинено необхідністю поховання потерпілого, суд вважає частково підтвердженими витрати, понесені позивачем [PERSON] та засвідчені копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 01.01.2010 року серії [NUMBER] (а.с.6), на суму 1620 грн. 00 коп., оскільки з її змісту не можливо встановити, які саме речі у кількості 10 шт. вартістю 14.00 грн. за шт. та загальною вартістю 140 грн. були придбані позивачем, а його пояснення, що це були платки не підтверджуються даною квитанцією, зважаючи на що, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають, зокрема витрати у сумі 1480 грн. (1620 грн. - 140 грн.). Аналогічно, частково підлягають відшкодуванню витрати, підтверджені копією товарного чеку від 02.01.2010 року видана ФОП [PERSON] (а.с. 4) на суму 3060 грн., оскільки із позиції №3 вказаної у даному чеку, із зазначенням літери «к», суд не може встановити приналежність даної речі до обряду поховання, отже, сума 340 грн. не підлягає включенню до суми відшкодування, зважаючи на що, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають, зокрема витрати у сумі 2720 грн. (3060 грн. - 340 грн.). Беручи до уваги той факт, що проведення поминального обіду після поховання померлого є традиційним для місцевості Варвинського району Чернігівської області, проводиться безпосередньо в день обряду поховання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на проведення поминального обіду в розмірі 5300,00 грн., які підтверджуються відповідним рахунком, виданим Варвинським районним споживчім товариством №1 від 03 січня 2010 року [PERSON] (а.с.7). Одночасно, приймаючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача цих сум, суд зважає на Постанову Правління фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 року №45 «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», в якому встановлено види та розміри відшкодування на поховання та оплату пов'язаних з цим послуг, серед яких, зокрема, як до згадуваних послуг відноситься і відшкодування на проведення поминального обіду в день похорон, що опосередковано свідчить на користь висновку суду, про традиційність проведення такого заходу у день похорону померлого у даній місцевості. Втім, суд відмовляє у відшкодуванні витрат на придбання продуктів, що підтверджуються копією товарного чеку № 15 з магазину «Факел» ПП [PERSON] від 08 лютого 2010 року на суму 370 грн. 00 коп. (а.с.5), які, як зазначає позивач [PERSON], були придбані та використані для поминання померлого на 40 днів смерті, оскільки використання даних продуктів саме за цим призначенням документально не підтверджено, а поминання померлого на 40 днів, хоча і є певним обрядом, втім, воно не проводиться в день поховання, та не може бути відшкодовано зважаючи на положення ст. 2 Закону України ''Про поховання та похоронну справу''. Розглядаючи вимоги про відшкодування витрат на спорудження та облаштування місця поховання, суд зазначає, що в ході судового засідання позивачі повідомили про відсутність у них даних щодо граничної вартості стандартних пам'ятників в даній місцевості, та відсутності установи, яка видає означені довідки, однак, відповідно до положень п.24 викладених в Постанові Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", витрати на виготовлення пам'ятників визначаться виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників в даній місцевості. Зважаючи на диспозитивність та змагальність цивільного процесу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що для визначення граничної вартості стандартного пам'ятника необхідно застосувати Постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року №45 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28 жовтня 2008 року), «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», і за якою вартість виготовлення та встановлення пам'ятника (в Чернігівській обл.), визначена в розмірі 3000 грн., і саме цей розмір коштів слід брати в даному випадку до уваги, як граничну вартість стандартних пам'ятників у місцевості де відбулося поховання [PERSON] Зважаючи на що, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] вартість виготовлення та встановлення пам'ятника що дорівнює 3000 грн. 00 коп. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди ". Зокрема, судом при визначенні розміру морального відшкодування на користь позивача приймається до уваги: - характер правопорушення, а саме ту обставину, що моральна шкода позивачам завдана вчиненням злочину, внаслідок якого син та брат позивачів помер; - глибину фізичних та душевних страждань позивачів, враховуючи, що [PERSON] був працездатним членом сім»ї позивачів, на якого, як вказують позивачі вони покладали надії, як на особу, що буде доглядати їх та допомагати за настання похилого віку, та як на брата, який завжди спілкувався з позивачем [PERSON] на більш довірливому рівні ніж з батьками; - ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду; - порушення життєвих стосунків позивачів, пов'язаних зі смертю близького родича; - час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, приймаючи до уваги пояснення позивачів відносно того, що взагалі неможливе відновлення їх попереднього становища, оскільки моральну шкоду їй спричинено смертю сина та брата, тому їх душевні переживання будуть завжди і їх ступінь не зменшується. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заподіяння відповідачем матеріальної шкоди позивачу, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а його розмір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] становить 12500 грн. Також, суд вважає, що позивачами доведено заподіяння їм відповідачем моральної шкоди. Що ж стосується розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, обставин за яких вчинено злочин, тривалості фізичних і моральних страждань позивачів, тих негативних наслідків, які настали для них зі смертю [PERSON], суд вважає, що 300 000 грн., на кожного позивача, є достатнім розміром для відшкодування заподіяної їм моральної шкоди. Судові витрати за позовну вимогу майнового характеру у сумі 124 грн. 18 коп.(443,50 *28 (процент задоволених вимог) / 100) та за вимогу немайнового характеру у сумі 91 грн. 35 коп. (37,5 (процент задоволених вимог)*243,60/100), а всього 215 грн. 53 коп. відповідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial