Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2006 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання трьох дітей аліменти в твердій грошовій сумі 150,00 гривень щомісячно на кожну дитину. На даний час діти потребують значно більших коштів на утримання. Позивач просить змінити розмір сплачуваних аліментів та стягувати з відповідача по 2000,00 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заява у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи оголошення про виклик у суд, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду від 17.03.2006 року з відповідача на користь позивачки на утримання трьох дітей вирішено стягувати аліменти у розмірі по 150 гривень на кожну дитину щомісячно. Водночас із часу стягнення аліментів рішенням Виноградівського районного суду від 17.03.2006 р. обставини, що мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дитини, істотно змінилися. На час, із якого за рішенням суду припадав початок стягнення аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становив 400,00 грн. Тим часом, розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2019 році становить (становитиме) з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 червня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн., відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік". З урахуванням такої динаміки прожиткового мінімуму доводи позивача про те, що матеріальне утримання дітей стало обходитись значно дорожче відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч.ч. 1, 3 ЦПК України). За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. За приписами СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180); за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2); суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3). Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Власне недостатність у матері коштів на утримання дітей сумнівів не викликає, відповідні доводи позивача відповідачем не спростовані. Суд враховує як позицію позивача, так і відповідача, визнає вимогу позивача про стягнення з відповідача по 2000,00 грн. аліментів на дитину недостатньо обґрунтованою, приймає рішення про часткове задоволенні і збільшення розміру стягуваних аліментів до 1100,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, позов підлягає до частково задоволення, з прийняттям рішення про зміну розміру аліментів, який було раніше встановлено до 1100 гривень щомісячно з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрат від оплати яких позивач звільнений, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 141ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial