Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом (а.с.121-128, 238-243 т.1, 65-68 т.2) і свої вимоги обґрунтовує тим, що дійсно, 25 квітня 2009 року вони з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Під час шлюбу відповідачка народила 2-х дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Але фактично вони стали проживати з відповідачкою однією сім'єю з жовтня 2006 року в житловому будинку, який належить його батькові на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS]. При цьому, він в цей час навчався в аспірантурі в Сумського державного університету і отримував стипендію в розмірі 1100грн. в місяць. Крім того, і він, і відповідачка займалися підприємницькою діяльністю у вигляді консультаційних та інших інформаційних послуг, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виданого йому 05.09.2006 року Його щорічні доходи, як приватного підприємця, складали: в 2007 році - 483485,97грн., в 2008 році - 478473,88грн. в 2009 році - 476419,99грн., в 2010 році - 418044,47грн., в 2011 році - 299851,72грн., що підтверджується звітами суб'єкта малого підприємництва. Всі зароблені ним грошові кошти витрачалися в інтересах їх сім'ї, бо, перебуваючи в громадянському шлюбі, вони з відповідачкою мали спільний бюджет, разом вели господарство і разом вирішували всі питання їх сім'ї, планували їх спільне життя на майбутнє, придбавали за спільні кошти майно - житловий будинок, квартири, земельну ділянку, автомобілі, якими користувалися спільно. Все майно купувалося ними за рахунок спільних грошових коштів, які вони заробляли, як приватні підприємці та отримувана ним щомісяця стипендія, а також за рахунок кредитів, що оформлялися на ім'я відповідачки, і які вони спільно погашали. В квітні 2007 року вони з відповідачкою купили автомобіль «Toyota RAV-4» державний номер [NUMBER] за 208000 грн., на придбання якого був оформлений кредит на ім'я відповідачки на суму 148000грн., який вони погашали за рахунок спільних сумісних коштів їх сім'ї. Під час спільного проживання з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу і після його реєстрації вони за рахунок спільних сумісних коштів набули наступне майно, яке є їх спільною сумісною власністю і підлягає поділу між ними. Так, влітку 2007 року вони з відповідачкою вирішили за рахунок їх спільних коштів побудувати для їх сім'ї житловий будинок, в якому хотіли постійно проживати. Для цього в червні 2007 року вони разом звернулися до ПФ «Сумська нерухомість», де на його ім'я був укладений договір на надання послуг з придбання будинку від 18.06.2007 року. Їм було запропоновано прийняти участь у будівництві житлового будинку по [ADDRESS], на що вони погодилися, і 3.07.2007 року він уклав в письмовій формі попередній договір з власником земельної ділянки [PERSON], згідно якого сторони взяли на себе зобов'язання в строк до 20.02.2008 року укласти основний договір, за яким вони повинні сплатити за спірний житловий будинок 76000 доларів США, а продавець [PERSON] зобов'язана за свій рахунок підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору. Виконуючи умови укладеного ним попереднього договору від 3.07.2007 року, він особисто 3.07.2007 року сплатив [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], 1500 доларів США для виконання робіт по будівництву житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується відповідною розпискою, наданою ним суду. 6.07.2007 року ним було сплачено ще 10000 доларів США для будівництва спірного житлового будинку, що також підтверджується відповідною розпискою. При цьому для внесення вказаної суми в розмірі 10000 доларів США він змушений був продати належну особисто йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,1268 га., розташовану за адресою: [ADDRESS], яка була приватизована ним ще до того, як вони з відповідачкою стали проживати однією сім'єю, що вбачається з державного акту на праві власності на земельну ділянку, виданого Садівською сільською радою Сумського р-ну Сумської області 25.09.2006 року. Таким чином, за рахунок спільних сумісних коштів вони з відповідачкою побудували 41/100частину спірного житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], сплативши всього 80000 доларів США та 11500грн. За [PERSON] було визнано право власності на 41/100 частину житлового будинку А-1 по [ADDRESS]. На підставі внесеного третейським судом рішення КП «Сумське міське БТІ» право спільної часткової власності було зареєстровано за відповідачкою [PERSON] на 41/100 частину вищевказаного житлового будинку, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.04.2008 року і вони сплатили забудовнику 10000 грн., згідно мирової угоди. В квітні 2008 року вони з [PERSON] в'їхали до цього будинку. Оскільки цей будинок був побудований для їх з відповідачкою сумісного проживання, за рахунок спільних коштів під час проживання однією сім'єю, при цьому він особисто сплачував гроші на будівництво вказаного будинку, що підтверджується відповідними розписками, в тому числі платив і належні особисто йому на праві приватної власності 10000 доларів США, що були отримані від продажу земельної ділянки, яку він приватизував ще до часу створення фактичної сім'ї з [PERSON], то 41/100 частина спірного будинку належить їм з відповідачкою на праві спільної сумісної власності і частка кожного з них відповідає розміру внесених грошових коштів. Він оцінює вказане нерухоме майно в 720000грн. Його внесок в будівництво даного житлового приміщення більше, ніж у відповідачки на 10000 доларів США, що необхідно враховувати при визнанні права власності на нього та при поділі майна. Тому його частка в нерухомому майні складає 56%, що в грошовому еквіваленті дорівнює 403200грн., а частка відповідачки складає 44%, що в грошовому еквіваленті дорівнює 316800грн. Крім того, під час спільного проживання з відповідачкою, за рахунок спільних сумісних коштів ними на його ім'я була куплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га. за адресою: [ADDRESS] за 45536грн., що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.01.2008 pоку та державним актом на право власності на земельну ділянку. Вказану земельну ділянку він оцінює в 120000грн. Дана земельна ділянка зараз знаходиться в іпотеці іпотекодержателя - АКБ «Укрсоцбанк», відповідно до укладеного між ними іпотечного договору від 18.07.2008 pоку, оскільки він виступив майновим поручителем відповідачки [PERSON], яка являється позичальником грошових коштів в сумі 24000 доларів США, що підтверджується договором про надання відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18.07.2008 року. Згідно укладеного договору кінцевий термін погашення кредиту встановлений до 17.07.2018 року. Грошові кошти були отримані відповідачкою на споживчі цілі та витрачені в інтересах їх сім'ї, а саме: 15500 доларів США вони сплатили 25.07.2008 року для ведення будівництва житлового будинку по [ADDRESS], а решту 8500 доларів США вони з відповідачкою витратили на будівельно-ремонті роботи в середині цього будинку, на облаштування прилеглої території та на покупку комплекту меблів у вітальню, що складається з кожаних дивану та 2-х крісел. Вже після реєстрації шлюбу з відповідачкою в 2010 році вирішили придбати ще одну однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] жилою площею 18,17 кв.м., для чого на ім'я відповідачки був укладений договір №1725-К від 22.09.2010 року про інвестування в будівництво житла з ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко», відповідно до якого за [PERSON] була закріплена спірна квартира і щоб отримати її у власність вона, як інвестор, повинна здійснити відповідне фінансування на умовах, в порядку та строки, передбачені договором, а забудовник взяв на себе зобов'язання збудувати та ввести в експлуатацію об'єкт будівництва, а також передати його у власність інвестору. В забезпечення виконання укладеного договору, відповідно до Закону України «Про інвестиційну діяльність», відповідачка повинна була придбати цінні папери на суму 241716грн. через інститут спільного інвестування. Згідно п.2.4 вищевказаного договору право власності на квартиру переходить до інвестора після оформлення на його ім'я свідоцтва про право власності на квартиру з моменту державної реєстрації. З договору купівлі-продажу цінних паперів від 22.09.2010 pоку, укладеного [PERSON], як покупцем, з ТОВ «Компанія з управління активами-адміністратор пенсійних фондів «Укрсоц-Капітал», від імені якого в якості повіреного діяло ТОВ «Фондова компанія «Зенит-ДТ», вбачається, що продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує цінні папери за договірною вартістю 242716грн. згідно встановленого графіку. Але, не дивлячись на укладений з їх сім'єю договір про інвестування в будівництво житла від 22.09.2010 року та оплати грошових коштів за векселем, відповідач ТОВ «Будівельна виробничо- комерційна компанія «Федорченко» без його згоди та відповідною письмового повідомлення, як вбачається з документів, що знаходяться в реєстраційній справі, 5 серпня 2011 року уклало договір №1916-К про інвестування в будівництво житла з відповідачем [PERSON], згідно якого закріпив за ним ту ж саму квартиру, яка була раніше закріплена за їх родиною за таким же договором від 22.09.2010 року і за яку вони систематично вносили грошові кошти. З даного договору вбачається, що в забезпечення його виконання [PERSON] повинен був придбати цінні папери у вигляді простого іменного векселя серії АА 0909432 номінальною вартістю 165960грн., який належав йому та відповідачці [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки був придбаний ними під час шлюбу. Для внесення грошових коштів за спірну квартиру він в березні 2012 року змушений був продати зареєстрований на його ім'я автомобіль «Рено-Мегане» за суму, еквівалентну 9000 доларів США, і всі отримані від продажу автомобіля кошти в розмірі 72000грн. були внесені ним в березні 2012 року для оплати за спірну квартиру. Отже, спірна квартира була побудована виключно за рахунок їх з відповідачкою [PERSON] спільних сумісних коштів подружжя, а відповідач [PERSON] ніяких коштів в будівництво даної квартири не вносив, що є порушенням з його боку умов договору про інвестування в будівництво житла, який був укладений з ним 5.08.2011 року. Тому, він вважає, що договір №1916-К про інвестування в будівництво житла від 5.08.2011 pоку, укладений з [PERSON], являється недійсним, оскільки, по-перше, квартира, яка була закріплена за [PERSON], вже була закріплена за їх родиною і ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» повинно було після введення жилого будинку в експлуатацію передати дану квартиру в їх з відповідачкою [PERSON] власність, бо вона була побудована за спільні сумісні кошти подружжя, по-друге, відповідач [PERSON] не вносив ніяких грошових коштів на будівництво вказаної квартири, не дивлячись на укладення з ним договору про інвестування в будівництво житла. Простий іменний вексель, яким був проведений розрахунок за спірну квартиру, належав на праві власності не [PERSON], а його доньці відповідачці [PERSON] та позивачу. Оскільки договір про інвестування в будівництво житла від 22.09.2010 року та договір купівлі- продажу цінних паперів від 22.09.2010 року з додатковою угодою до нього №1 від 30.11.2010 року укладалися відповідачкою в інтересах сім'ї на придбання спірної квартири, при цьому цінні папери купувалися за рахунок спільних сумісних коштів подружжя, то вони являються їх спільною сумісною власністю і кожен з них має на них рівне право власності. Під час проживання однією сім`єю вони з відповідачкою [PERSON] за спільні сумісні кошти придбали наступне майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності і на яке вони мають рівне право: 41/100 частину житлового будинку по [ADDRESS], ринковою вартістю, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи - 619210грн.; земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га., розташовану за адресою: [ADDRESS], ринковою вартістю, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, 116600грн.; однокімнатну квартиру жилою площею 20,4 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS], ринковою вартістю, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, 209000грн.; однокімнатну квартиру жилою площею 18,17 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], ринковою вартістю, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, 189100грн.; вбудовану шафу-купе в коридорі 3-1 заявленою вартістю 3000грн., з врахуванням зносу; комплект меблів - кожані диван та 1 крісло - 7500грн. з врахуванням зносу; декоративну підставку для світильника - 750 грн. з врахуванням зносу; журнальний стіл - 1250грн. з врахуванням зносу; металеву люстру - 3000грн. з врахуванням зносу; металевий настільний світильник - 750грн. з врахуванням зносу; меблеву кухонну стінку «Яна» - 6900грн. з врахуванням зносу; вбудовану посудомиєчну машину «BOSCH» - 1650грн. з врахуванням зносу; кухонний стіл з чотирма стільцями - 3325грн. з врахуванням зносу; фільтр для води - 1250грн. з врахуванням зносу; холодильник « LG» - 2500грн. з врахуванням зносу; душеву кабіну - 1250грн. з врахуванням зносу; комплект меблів для дитячої кімнати - ліжко, комод, дзеркало та тумбочка - 8000грн. з врахуванням зносу; люстру в жилій кімнаті 3-7 площею 12,9 кв.м - 2500грн. з врахуванням зносу; шафу-купе в гардеробній кімнаті 3-9 площею 4-7 кв.м - 3500грн. з врахуванням зносу; килим шерстяний білого кольору для підлоги розміром 1,5 м х 2,5 м - 1250грн. з врахуванням зносу; вбудовану шафу в гардеробній кімнаті 3-11 площею 7,2 кв.м - 2500грн. з врахуванням зносу; вбудовану шафу у вбиральні 3-12 на 2-му поверсі житлового будинку - 500грн. з врахуванням зносу; джакузі - 1000грн. з врахуванням зносу; електричну сауну - 1750грн. з врахуванням зносу; дві супутникові антени заявленою вартістю по 500грн. кожна на суму 1000грн. з врахуванням зносу; кольоровий телевізор «Самсунг» заявленою вартістю 2500грн., який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а всього рухомого та нерухомого майна на загальну суму: 1191535грн. Всі меблі та інше рухоме майно перебуває у володінні та користуванні відповідачки [PERSON], бо знаходиться в житловому будинку по [ADDRESS], в якому вона проживає разом з двома їхніми малодітними дітьми. Оскільки в будівництво спірного жилого будинку по [ADDRESS] ним було вкладено на 10000 доларів США більше, ніж відповідачкою [PERSON], бо ці кошти належали особисто йому від продажу земельної ділянки, яка була у його власності ще до їх сумісного проживання, тому його частка в придбанні цього нерухомого майна складає 56%, що в грошовому еквіваленті дорівнює 346752грн., а частка [PERSON] складає 44%, що в грошову еквіваленті дорівнює 272448грн. Все інше майно було придбано ним та відповідачкою [PERSON] під час їх проживання однією сім'єю, як до офіційної реєстрації шлюбу, так і після укладення шлюбу, тому вони мають на нього рівне право по 1/2 частині кожному, і з врахуванням його більшої частки в жилому будинку по [ADDRESS], він має право на придбане ними майно на загальну суму 632919,50грн., а частка відповідачки [PERSON] дорівнює 558615,50грн. Позивач просить суд ухвалити рішення яким встановити факт проживання ним, [PERSON], однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON] з жовтня 2006 року, визнати недійсними договір №1916-К про інвестування в будівництво житла від 5.08.2011 року та додатковий договір №1 до вказаного договору від 5.08.2012 pоку, укладені між відповідачами [PERSON] та ТОВ « Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко», визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №933/12-БВ від 25.07.2012 pоку, укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON], визнати незаконним рішення виконкому Сумської міської ради від 16.10.2012 року №606 в частині оформлення права власності на спірну квартиру, розташовану [ADDRESS], на ім'я відповідача [PERSON], з визнанням недійсним виданого на його ім'я 22.10.2012 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно - спірну квартиру [ADDRESS]. Визнати за ним та відповідачкою [PERSON] право спільної власності на майно, яке було нажито ними під час сумісного проживання однією сім'єю, а саме на: 41/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], ринковою вартістю 619200грн., за ним на 56% від частини будинку на суму 346752грн., а за відповідачкою - на 44% частини будинку на суму 272448грн.; земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га., розташовану за адресою: [ADDRESS],7, ринковою вартістю 116600грн.; однокімнатну квартиру жилою площею 20,4 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], ринковою вартістю 209000грн.; однокімнатну квартиру жилою площею 18,17 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], ринковою вартістю 189100грн.; вбудовану шафу-купе в коридорі 3-1; комплект меблів - кожані диван та одне крісло - 7500грн.; декоративну підставку для світильника; журнальний стіл ; металеву люстру; металевий настільний світильник; меблеву кухонну стінку «Яна»; вбудовану посудомиєчну машину «BOSCH» - 1 650грн., кухонний стіл з 4 стільцями; фільтр для води; холодильник « LG»; душову кабіну; комплект меблів для дитячої кімнати - ліжко, комод, дзеркало та тумбочка; люстру в жилій кімнаті 3-7 площею 12,9 кв.м; шафу-купе в гардеробній кімнаті 3-9 площею 4-7 кв.м; килим шерстяний білого кольору для підлоги розміром 1,5м. х 2,5 м.; вбудовану шафу в гардеробній кімнаті 3-11 площею 7,2 кв.м ; вбудовану шафу у вбиральні 3-12 на другому поверсі житлового будинку; джакузі; електричну сауну; дві супутникові антени; кольоровий телевізор «Самсунг», який находиться за адресою: [ADDRESS], вартість меблів і предметів домашнього вжитку відповідно до висновків експертиз. Провести реальний розподіл вищевказаного майна між ним та відповідачкою [PERSON] та вділити йому у власність: земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га., розташовану за адресою: [ADDRESS],7, дійсною (ринковою) вартістю 116600грн., однокімнатну квартиру жилою площею 20,4 кв.м., загальною площею - 46,42 кв.м., до складу якої входить кухня - 9,0 кв.м., санвузол - 3,7 кв.м., коридор - 7,4 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], дійсною (ринковою) вартістю 209000грн., однокімнатну квартиру жилою площею 18,17 кв.м., загальною площею - 41,4 кв.м., до складу якої входить кухня - 7,1 кв.м., санвузол - 2,9 кв.м., коридор - 5,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], дійсною (ринковою) вартістю 189100грн., всього майна на загальну суму 514700грн. Інше майно на загальну суму 676835грн. - залишити у власності відповідачки [PERSON] Покласти на відповідачку [PERSON] виплату грошових коштів в сумі 11111,99 доларів США за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18.07.2008 pоку укладеним між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», визнавши, що його борг по кредиту складає 5556 доларів США, згідно курсу долара США на день винесення судового рішення по справі. Стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь грошову компенсацію в сумі 73771грн. 50коп. за надмірно виділене їй майно з врахуванням мого боргу по кредиту в розмірі 5556 доларів США (5556 х 8 = 44448грн.), згідно курсу долара США на день винесення судового рішення по справі та стягнути з відповідачів на його користь всі понесені судові витрати по справі, відповідно до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з зазначених підстав та просили їх задовольнити. Приймаючи участь в судових засіданнях відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснивши, що на початку 2009 року [PERSON] став проживати по [ADDRESS], у квітні 2009 року був зареєстрований шлюб. Вона не проживала однією сім"єю з [PERSON] з жовтня 2006 року, у придбання нерухомого майна вкладала власні кошти. 76000дол.США вона сплатила за будинок по [ADDRESS]. У квітні 2007 року вона отримала кредит в АКБ «Укрсоцбанк», кошти були витрачені на придбання квартири по [ADDRESS], кредит сплачувала самостійно за рахунок своїх доходів як підприємця. Про придбання квартири по [ADDRESS] вона самостійно приймала рішення, була заборгованість по сплаті платежів за придбання квартири по [ADDRESS] і 48000грн. вносив її батько на її ім'я, при спільному житті з [PERSON] вони виплатили 160000грн. Всі предмети домашнього вжитку, меблі, зазначені позивачем в позові, були придбані до шлюбу або належать її батькам, тільки комплект меблів для дитячої кімнати були придбані в період шлюбу. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2006 року є необґрунтованими, заявленими поза строком позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк, у межах якого він, як учасник фактичних шлюбних відносин мав можливість звернутися до суду з вимогою про захист свого права спільної власності на майно, придбане під час таких відносин. Так, позивач вказує на жовтень 2006 року, як на дату виникнення «фактичних шлюбних відносин». Це свідчить про те, що він знав, що в нього відсутні будь-які права на майно, яке зареєстровано на праві власності за відповідачем [PERSON], вона є його одноосібним власником, що порушує його право власності, а тому і до суду він мав можливість звернутися в строк до жовтня 2009 року. Однак, факт проживання жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов'язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Таким чином, головною ознакою подружніх відносин є наявність факту ведення спільного господарства та прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Натомість, позивач не надав докази того, що кошти, які він отримував в якості стипендії в сумі 1100грн. на місяць та доходи від підприємницької діяльності в якості підприємця в розмірі майже 500000грн. за кожен рік, були використані ним у спільних витратах і спрямовані вони були на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Встановлено, що позивач самостійно придбав собі особисто та за рахунок власних коштів автомобіль, а відповідач [PERSON] придбала собі автомобіль, кожен використовував власний автомобіль на власний розсуд. Щодо нерухомого майна, то позивач, за рахунок власних коштів, придбав собі земельну ділянку для будівництва будинку, а відповідач, за рахунок власних коштів, придбала собі житловий будинок та безпроцентні цільові облігації, які, зокрема, надавали їй право при погашенні цих облігацій набути у власність однокімнатну квартиру. В послідуючому, під час шлюбу, відповідач [PERSON] знову придбала цінні папери, а ТОВ «Фондова компанія Зенит-ДТ», як торговець цінними паперами та її повірена особа продала такі безпроцентні цільові облігації [PERSON], який, виконавши певні процедури, зокрема, погасивши такі облігації, і набув у власність однокімнатну квартиру. [PERSON] мала достатні доходи від власної підприємницької діяльності з надання маркетингових послуг для придбання вказаного майна. До речі, після народження дитини та під час перебування у відпустці по догляду за дитиною, вона отримала науковий ступінь кандидата наук, написавши та захистивши наукову працю з питань маркетингу, а після виходу з відпустки, була прийнята на роботу до Сумського держаного університету, де обійняла одну з керівних посад. Щодо доводів позивача про сплату ним коштів на будівництво житлового будинку, то [PERSON] пояснила, що він сплачував не власні кошти, а її кошти, які вона йому передавала для сплати через те, що в той час знаходилась в місті Харків, де вела власну підприємницьку діяльність. Позивач не спростував такі пояснення. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Сімейний кодекс України не передбачає поділу спільного майна подружжя в спосіб, обраний позивачем: позивачу більшу частку в житловому будинку, земельну ділянку та дві однокімнатні квартири, а відповідачу [PERSON] меншу частку в цьому самому будинку, домашні речі, які є зношеними, застарілими, а деякі навіть не можуть використовуватися за призначенням через тривалий термін експлуатації та сплатою на користь позивача грошових коштів. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Прошу врахувати, що відповідач [PERSON] не надавала обов'язкової згоди на отримання грошової компенсації, а позивач не вносив кошти на депозитний рахунок суду. Суд не може примусово припинити право власності відповідача [PERSON] на зареєстроване за нею майно в Державному реєстрі прав в спосіб не передбачений Конституцією України та її законами та за умови, коли позивачем навіть не заявлялась вимога про припинення права власності відповідача [PERSON] на таке майно. [PERSON] не була власником однокімнатної квартири по [ADDRESS], а була власником безпроцентних цільових облігацій і позивач може претендувати на частку таких облігацій чи її вартість за умови, що надасть докази того, що угода про продаж таких облігацій була вчинена не в інтересах сім'ї, а не буде ґрунтувати свої доводи з цього приводу на припущеннях. Необхідно в цій частині зазначити і про необґрунтованість доводів позивача про збільшення його частку в житловому будинку через те, що він більше вклав коштів в його будівництво. Така підстава для відступу від засад рівності часток подружжя не передбачена СК України і взагалі, така позиція суперечить загальній позиції позивача про спільні кошти та спільний бюджет і підтверджує доводи відповідача [PERSON], що як вона, так і позивач мали власні кошти і використовували їх на власний розсуд. Свідок [PERSON], яка працює приватним підприємцем і проживає в с.Сад, пояснила, що познайомилася зі сторонами після рішення третейського суду. [PERSON] приніс їй рішення суду і вона займалася оформленням земельної ділянки по домоволодінню по [ADDRESS], їздили разом з [PERSON] Всі питання, що стосувалися цього будинку, вирішував [PERSON], про те, що він не перебуває у шлюбі з [PERSON], вона не знала, вважала, що [PERSON] - дружина [PERSON] Свідок [PERSON] - друг [PERSON], [PERSON] знає з 2006 року, пояснив, що влітку 2006 року [PERSON] познайомився з [PERSON] Восени 2006 року він запросив його в будинок в с.Сад, щоб він подивився, що можна зробити в будинку, які ремонтні роботи. На початку весни 2007 року [PERSON] запросив його робити ремонт в будинку в с.Сад, де [PERSON] уже проживав з [PERSON] на той час, але велику суму коштів вони не збиралися вкладати в цей будинок в с.Сад. Коли ремонт в будинку в с.Сад був завершений, [PERSON] показав йому будинок в районі Тепличного ([ADDRESS]), який будувався. Потім [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру в районі [ADDRESS] для майбутніх дітей. Всі питання по ремонту будинку в с.Сад вирішували разом [PERSON] та [PERSON] Він робив ремонт в цьому будинку в с.Сад протягом трьох місяців 2007 року. В кінці квітня 2008 року [PERSON] та [PERSON] в'їхали в будинок по [ADDRESS], завезли меблі, холодильник, кухня була зроблена. Він спілкувався з [PERSON] щодо ремонту в будинку по [ADDRESS], обговорювали, які будуть шпалери, підлога, розташування меблів, розеток. [PERSON] придбавав будівельні матеріали. Він повністю робив в будинку кухню, зал, коридорчик і дві спальні. [PERSON] займався облаштування двору. Жили [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю. По однокімнатній квартирі на [ADDRESS] [PERSON] разом з ним складав кошторис для ремонту. Свідок [PERSON], який з навчання в СумДУ знає добре [PERSON], пояснив, що [PERSON] познайомилася з [PERSON] в січні 2006 року. В кінці 2006 року [PERSON] та [PERSON] спільно жили в с.Сад, з осені 2006 року, в них були плани щодо придбання спільного житла, [PERSON] та [PERSON] розповідали про свої плани. Він неодноразово був в с.Сад, де спільно проживали сторони. В 2007 році вони придбали місце під забудову, [PERSON] розповідав, як будується будинок, будували цей будинок для сім'ї. З будинку в с.Сад [PERSON] та [PERSON] переїхали до будинку по [ADDRESS]. Весною 2008 року [PERSON] та [PERSON] святкували новосілля в будинку по [ADDRESS], пізніше уклали шлюб. Сторони розповідали йому, що купують квартиру для дитини. Все майно в будинок по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] придбавали разом, придбали ванну, блок для сауни, шкіряний диван, два крісла, шкаф під телевізор, стіл, стільці, кухонний куточок. [PERSON] показував йому земельну ділянку по [ADDRESS] як спільну ділянку з [PERSON] Свідок [PERSON], яка має дружні стосунки з [PERSON], пояснила, що з [PERSON] [PERSON] почала зустрічатися влітку 2007 року, стосунки були гарні. В 2009 році сторони створили сім'ю, з [PERSON] її познайомила [PERSON], коли їх доньці [PERSON] було пів-року. В 2007 році [PERSON] проживала на [ADDRESS] у батьків, вона бачила [PERSON] раз на місяць. До 2009 року вона бачила [PERSON] постійно у батьків по [ADDRESS]. В котедж [PERSON] та [PERSON] переїхали весною 2009 року, цей котедж [PERSON] придбала сама. До 2009 року [PERSON] їй нічого не розповідала, про придбання [PERSON] нерухомого майна їй нічого не відомо. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач і відповідач з 25.04.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Викладені обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дітей (а.с.9-10 т.1). Фактично сторони стали проживати однією сім'єю з жовтня 2006 року в житловому будинку в [ADDRESS]. Так, допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], які добре знали [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що з осені 2006 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в с.Сад Сумського району, мали плани щодо будівництва та придбання житла для себе та майбутніх дітей, про що розповідали свідкам. Зазначені свідки підтвердили, що [PERSON] показував їм будинок по [ADDRESS], який будувався для проживання сторін, у цьому будинку весною 2008 року [PERSON] та [PERSON] святкували новосілля, були завезені меблі до будинку, майно в будинок сторонни придбавали разом. Свідок [PERSON] облаштовував в будинку по [ADDRESS] кухню, зал, коридорчик і дві спальні, робив ремонт в цих приміщеннях, зі всіх питань щодо ремонту спілкувався з [PERSON] Вказаним свідка відомо про придбання сторонами квартири по [ADDRESS] для майбутніх дітей. Свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] показував йому земельну ділянку по [ADDRESS] як спільну з [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердила, що до неї звернувся [PERSON] з питань щодо оформлення земельної ділянки по [ADDRESS], вона всі питання по будинку вирішувала з [PERSON], вважала [PERSON] та [PERSON] подружжям. З показань свідка [PERSON] вбачається, що остання бачила лише [PERSON] у батьків по [ADDRESS], стосовно придбання нерухомого майна їй нічого не відомо. Показання [PERSON] щодо переїзду [PERSON] та [PERSON] до будинку по [ADDRESS] весною 2009 року не можуть буті взяті судом до уваги, оскільки свідок [PERSON] познайомилася з позивачем лише в 2010 році, свідок нічого не повідомила про обставини придбання будинку по [ADDRESS], облаштування цього будинку, чи була вона в цьому будинку і коли саме. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч.4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Показаннями свідків, письмовими доказами, в тому числі і фотокартками з їх спільного життя (а.с. 185-247 т.2), підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, мали спільний побут, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. Отже, суд вважає необхідним встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2006 року. Позивачем [PERSON] не пропущений строк позовної давності, оскільки звертаючись з позовом до суду про поділ майна позивачу не було відомо про те, що відповідач [PERSON] буде заперечувати факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу і тільки в суді позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] заперечує цей факт і відповідно його право є порушеним, у зв'язку з чим він і доповнив вимоги вимогою про встановлення факту проживання однією сім'єю. Згідно з ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Позивач і відповідач з 2007 року займалися підприємницькою діяльністю у вигляді консультаційних та інших інформаційних послуг, що підтверджується звітами суб'єктів малого підприємництва (а.с.107-111, 168-172 т.1), позивач [PERSON] в 2006-2008 роках навчався в аспірантурі Сумського державного університету, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.112-115 т.1). Всі зароблені ними гроші витрачалися в інтересах сім'ї, мали спільний бюджет, разом вели спільне господарство і разом вирішували всі питання їх спільного життя як сім'ї. Влітку 2007 року позивач [PERSON] разом з відповідачкою [PERSON] вирішили за рахунок спільних коштів побудувати будинок для своєї сім'ї і звернулися до ПФ «Сумська нерухомість», де на ім'я позивача [PERSON] був укладений договір про надання послуг з придбання будинку від 18.06.2007 року (а.с.15 т.1). Їм запропонували прийняти участь в будівництві будинку по [ADDRESS] в м.Суми і 03.07.2007 року позивач [PERSON] уклав попередній договір з власником земельної ділянки [PERSON], відповідно до якого в строк до 20.02.2008 року сторонни зобов'язані укласти основний договір, за яким повинні сплатити за спірний житловий будинок 76000 доларів США, а продавець [PERSON] зобов'язана за свій рахунок підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору (а.с.11 т.1). З додатку №2 до попереднього договору від 03.07.2007 року вбачається, що позивач повинен був вносити грошові кошти для будівництва в таких розмірах: завдаток -1500доларів США 03.07.2007 року, аванс для будівництва - 8500 дол.США 07.07.2007 року, аванс для будівництва - 10000дол.США - до 07.08.2007р., аванс для будівництва - 30000дол.США до 10.01.2008р., аванс для будівництва - 23000дол.США до 20.02.2008р., 3000дол.США - при оформленні основного договору (а.с.14 т.1). За період з 03.07.2007 року по 06.09.2007 року [PERSON] за рахунок спільних коштів подружжя сплатив за будівництво будинку 23500дол.США, [PERSON] за рахунок спільних коштів сплатила 2000 дол.США, що підтверджується розписками (а.с. 54-63 т.1). Також за згодою [PERSON] був укладений між [PERSON] та ремонтно-будівельним приватним підприємством «Стиль» договір про фінансування будівельних робіт №06/09-2007р.(а.с. 118-119 т.1), відповідно до якого було сплачено 54500дол.США і 11500грн., що підтверджуєтья розписками (а.с.54-63 т.1). Отже, за рахунок спільних сумісних коштів [PERSON] та [PERSON] як сім'ї було побудовано 41/100 частину спірного житлового будинку по [ADDRESS] в м.Суми. Згідно з рішенням третейського суду Сумської області при асоціації «Арбитраж» від 25.02.2008 року булла затверджена мирова угода, згідно якої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повинні були додатково сплатити ремонтно-будівельному підприємству «Стиль» по 10000грн. як остаточний розрахунок і за [PERSON] було визнано право власності на 41/100 частину житлового будинку по [ADDRESS] в м.Суми (а.с.27-29 т.1). Право спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON] на 41/100 частину житлового будинку, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 26 т.1). Суд вважає, що будинок по [ADDRESS] був побудований для сумісного проживання сторін, за рахунок їх спільних коштів під час проживання однією сім'єю. Сторони мали спільний бюджет і вкладали спільні кошти в будівництво будинку, спільні кошти сім'ї передавав для розрахунку за будівництво будинку [PERSON], документи оформялися на [PERSON], оскільки між сторонами були усталені стосунки, притаманні подружжю, які будувалися на взаємній довірі. Суд відхиляє доводи позивача [PERSON], що його частка в будинку є більшою, тому що він вніс кошти - 10000дол.США, які належали йому особисто від продажу земельної ділянки, площею 0,1268 га за адресою [ADDRESS] (а.с.104-105 т.1), оскільки доказами не підтверджено, що в будівництво будинку вкладалися кошти саме від продажу земельної ділянки, яка належала [PERSON] на праві власності. Сторони отримували доход від здійснення підприємницької діяльності, які формували спільний бюджет сім'ї і витрати здійснювали в інтересах сім'ї. Під час спільного проживання сторін за рахунок спільних коштів була придбана земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.01.2008 року та державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.39-41 т.1). Вказану земельну ділянку [PERSON] передав в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18.07.2008 року (а.с.44-45 т.1). Кредит на суму 24000дол.США оформлявся на [PERSON] на споживчі цілі, кошти витрачалися в інтересах сім'ї - ремонтно-будівельні роботи всередині будинку, придбання меблів. Згідно з договором поруки від 18.07.2008 року [PERSON] виступив поручителем в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором (а.с.46-47 т.1). До часу припинення спільного проживання 31.08.2012 року цей кредит погашався сторонами за рахунок спільних коштів сім'ї, оскільки сторонни спільно проживали та мали спільний бюджет. Під час спільного проживання з відповідачкою [PERSON] за рахунок спільних коштів подружжя в 2008 році була побудована однокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 20,4 кв.м, загальною площею 46,42 кв.м. Ця квартира зареєстрована на праві власності за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.36-38 т.1). Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи (а.с.18-30 т.2) вартість 41/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] становить 619200грн., вартість земельної ділянки, площею 0,1 га за адресою [ADDRESS] становить 116600грн., вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] становить 209000грн. Під час шлюбу сторони вирішили придбати однокімнатну квартиру по [ADDRESS] в м.Суми і з цією метою 22.09.2010 року відповідачкою [PERSON] був укладений договір №1725-К з ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» про інвестування в будівництво житла - квартири [ADDRESS] (а.с.48-50 т.1). З договору між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами» №881/10-Б-28/281-Т від 22.09.2010 року вбачається, що продавець передав у власність покупця - [PERSON], а покупеціь прийняв та повинен оплатити цінні папери, договірною вартістю 242716грн. згідно встановленого графіку (а.с.51-53 т.1). Згідно з інформацією ТОВ «Укрсоцкапітал» в період з 27.09.2010 року по 20.07.2012 року [PERSON] здійснювала платежі за договором купівлі-продажу №881/10-Б-28/281-Т від 22.09.2010 року, було сплачено повністю 242 716грн. (а.с.211 т.1). 05.08.2011 року ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» без згоди [PERSON] як чоловіка [PERSON] та письмового попередження уклало договір №1916-К про інвестування в будівництво житла з відповідачем [PERSON], згідно якого закріпив за ним ту ж саму квартиру [ADDRESS] (а.с.214-218 т.1). Іменний вексель, який був зазначений в договорі, укладеному з [PERSON], був придбаний відповідачкою [PERSON] 22.09.2010 року за рахунок спільних коштів подружжя, ніяких коштів в інвестування квартири [PERSON] не вносив. Відповідач [PERSON] після укладення з ним договору про інвестування в будівництво житла від 05.08.2011 року ніякого простого іменного векселя не придбавав, бо іменний вексель, зазначений в укладеному з ним договорі, відповідної серії та номеру, був придбаний відповідачкою [PERSON] 22.09.2010 року за рахунок спільних сумісних коштів. Кошти за квартиру сплачувалися позивачем і відповідачем під час їх шлюбу, доказів сплати грошових коштів в інвестування квартири відповідач [PERSON] не надав. Сторони припинили спільне проживання 31.08.2012 року, що підтвердили сторонни в судовому засіданні. Всі ремонтно-будівельні роботи в цій квартирі були проведені влітку 2011 року за рахунок спільних коштів сторін як подружжя. Про те, що ремонтні роботи були виконані свідчать укладення між [PERSON] та ПП Ніколенко договору про надання послуг по доступу до домофонної системи (а.с.230 т.1), 21.09.2011 року був укладений договір (а.с.231-232 т.1) з КП «Міськводоканал» (водопостачання та водовідведення було проведено і встановлений лічильник). Також в жовтні 2011 року були включені в квартирі газові прибори (а.с.233 т.1). Договір №1916-К про інвестування в будівництво житла від 05.08.2011 року, укладений з [PERSON], підлягає визнанню судом недійсним, оскільки квартира [ADDRESS] вже була закріплена за родиною [PERSON]-[PERSON], ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» повинна була передати квартиру після введення будинку в експлуатацію у власність [PERSON] та [PERSON], як побудовану за спільні сумісні кошти подружжя, відповідач [PERSON] кошти за квартиру не вносив. Договір №1916-К від 05.08.2011 року, укладений з [PERSON], суперечив нормам законодавства, оскільки квартира була побудована за спільні сумісні кошти подружжя. Квартира, яка була закріплена за [PERSON] вже була закріплена за родиною [PERSON]-[PERSON], відповідач [PERSON] не вносив жодних грошових коштів на будівництво квартири. Станом на 25.07.2012 року позивач та [PERSON] як подружжя сплатили повну вартість векселя, що вбачається з довідки ТОВ «Укрсоцкапітал» (а.с.211 т.1). Оскільки цінні папери у вигляді простого іменного векселя серії АА №0909432 договірною вартістю 242 716грн. були нібито продані [PERSON] своєму батьку [PERSON] 25.07.2012 року, коли вже булла повністю сплачена повна вартість векселя, то ці обставини свідчать, що ніяких коштів за спірну квартиру відповідач [PERSON] не сплачував, тому укладений з ним договір про інвестування в будівництво житла від 05.08.2011 року не відповідає дійсності. Недійсним є і додатковий договір №1 від 08.08.2012 року до договору №1916-К від 05.08.2011 року, оскільки він витікає з основного договору та його умови не відповідють дійсності. З договору купівлі-продажу цінних паперів №933/12-БВ від 25.07.2012 року ( а.с21-23 реєстраційної справи) вбачається, що [PERSON] передала у власність батьку [PERSON] цінні папери - вексель простий іменний, номінальною вартістю 165960грн., договірною вартістю 242 716грн., а покупець [PERSON] повинен оплатити вартість цінних паперів, але докази, що [PERSON] отримувала такі кошти відсутні. Згідно з ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При цьому для укладення договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її чий ого згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Позивач [PERSON] не давав своєї згоди на укладення відповідачкою [PERSON] договору купівлі-продажу цінних паперів 25.07.2012 року з відповідачем [PERSON], тому цей договір необхідно визнати недійсним. Згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.10.2012 року №606 (а.с.222-223 т.1, а с.1 т.2) було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] - [PERSON], свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] було видано [PERSON] (а.с.224 т.1). Законних підстав для видачі свідоцтва про право власності на квартиру [PERSON] не було. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати недійсним договір №1916-К про інвестування в будівництво житла від 05.08.2011 року та додатковий договір №1 від 08.08.2012 року до вказаного договору, укладені між [PERSON] та ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко», визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №933/12-БВ від 25.07.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], визнати незаконним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.10.2012 року №606 в частині оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] з визнанням недійсним виданого на ім'я [PERSON] 22.10.2012 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Сторонами під час спільного проживання були придбані меблі та предмети домашнього вжитку (а.с.65-68 т.2), які знаходяться в будинку [ADDRESS], а саме вбудована шафа-купе в коридорі 3-1, вартістю 2295грн., комплект м'яких меблів - диван та одно крісло, модель «СОМО», вартістю 7000грн.; декоративну підставку для світильника, вартістю 1690грн.; журнальний стіл, круглий, білого кольору, вартістю 1500грн.; металеву підвісну люстру, вартістю 6525грн.; меблеву кухонну стінку ТМ «MERX» модель «Яна», вартістю 12600грн.; металевий настільний світильник, вартістю 1034грн.; стільці м'які в кількості 4 штук, вартістю 2074грн.; стіл обідній прямокутний розкладний, вартістю 2817грн.; фільтр для води, вартістю 525грн.; холодильник ТМ «LG», вартістю 2500грн.; килим для підлоги вовняний білого кольору, вартістю 1728грн.; дві супутникові антени, вартістю 390грн.; кольоровий телевізор «Самсунг», вартістю 1900грн., гідромасажну ванну (джакузі), вартістю 4600грн., душовий бокс, вартістю 1260грн.; шафу-купе в гардеробній кімнаті, вартістю 3145грн., набір корпусних меблів (ліжко, комод, дзеркало та тумбочка), вартістю 17595грн.; вбудовану шафу в гардеробній кімнаті 3-11, вартістю 2210грн.; вбудовану шафу у вбиральні 3-12, вартістю 1190грн.; інфрачервону сауну, вартістю 7700грн., всього на суму 82278грн. Вартість майна визначена згідно з висновками товарознавчих експертиз (а.с.108-127, 152-162 т.2). На зазначене майно відсутні документи, які підтверджують рік його придбання, крім кухонної стінки «Яна». На клопотання експерта позивачем [PERSON] зазначалося в судовому засіданні місяць та рік придбання (виготовлення) майна, на час спільного проживання сторін зазначене майно знаходилося в будинку [ADDRESS]. Дата придбання майна в висновку експерта зазначена з пояснень позивача [PERSON] Будинок по [ADDRESS] в м.Суми був побудований за рахунок спільних коштів сторін, і в цьому будинку до 31.08.2012 року спільно проживали сторони. Всі вищеперелічені меблі, предмети домашнього вжитку знаходилися в будинку по [ADDRESS] в м.Суми, придбавалися або виготовлялися саме для проживання сторін в цьому будинку, що підтверджується показаннями свідків, фотокартками. Суд встановив факт спільного проживання сторін з жовтня 2006 року. Отже, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи позивача [PERSON] щодо придбання вказаного майна за рахунок спільних коштів сторін в період їх проживання однією сім'єю. Шлюб між сторонами був розірваний за рішенням суду від 31.01.2014 року. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на майно, загальною вартістю 1 216 178грн., а саме: 41/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], вартістю 619200грн.; земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га за адресою [ADDRESS], вартістю 116600грн.; однокімнатну квартиру, житловою площею 20,4 кв.м за адресою [ADDRESS], вартістю 209 000грн.; однокімнатну квартиру, житловою площею 18,10 кв.м за адресою [ADDRESS], вартістю 189100грн.;вбудовану шафу-купе в коридорі 3-1, вартістю 2295грн.; комплект м'яких меблів - диван та одно крісло, модель «СОМО», вартістю 7000грн.; декоративну підставку для світильника, вартістю 1690грн.; журнальний стіл, круглий, білого кольору, вартістю 1500грн.; металеву підвісну люстру, вартістю 6525грн.; металевий настільний світильник, вартістю 1034грн.; меблеву кухонну стінку ТМ «MERX» модель «Яна», вартістю 12600грн.; стільці м'які в кількості 4 штук, вартістю 2074грн.; стіл обідній прямокутний розкладний, вартістю 2817грн.; фільтр для води, вартістю 525грн.; холодильник ТМ «LG», вартістю 2500грн.; душовий бокс, вартістю 1260грн.; набір корпусних меблів (ліжко, комод, дзеркало та тумбочка), вартістю 17595грн.; шафу-купе в гардеробній кімнаті, вартістю 3145грн.; килим для підлоги вовняний білого кольору, вартістю 1728грн.; вбудовану шафу в гардеробній кімнаті 3-11, вартістю 2210грн.; вбудовану шафу у вбиральні 3-12, вартістю 1190грн.; гідромасажну ванну (джакузі), вартістю 4600грн.; інфрачервону сауну, вартістю 7700грн.; дві супутникові антени, вартістю 390грн.; кольоровий телевізор «Самсунг», вартістю 1900грн., а також провести розподіл спільного майна [PERSON] та [PERSON]. ? частина спільного майна становить 608089грн. Згідно з ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При поділі майна суд виходить з того, що відповідач [PERSON] на час припинення спільного проживання з [PERSON] залишилася проживати в будинку [ADDRESS] з дітьми. Цей будинок обладнаний як дитячими меблями (набір корпусних меблів - ліжко, комод, дзеркало, тумбочка), так і вбудованими меблями. З висновків експертиз, фотокарток вбачається, що будинок по [ADDRESS] пристосований для проживання сім'ї, яка має дітей. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача, що при поділі майна вирішується питання по кожній окремій речі, а не по сукупності речей. Майно згідно з ст.71 СК України ділиться між сторонами в натурі. Норми ч.4 ст.71 СК України застосовуються у тому випадку, коли предметом поділу є один об"єкт нерухомого майна, наприклад квартира чи будинок. Суд вважає необхідним виділити у власність [PERSON] наступне майно, визнавши за ним право власності на це майно: земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га за адресою [ADDRESS], вартістю 116600грн.; однокімнатну квартиру, житловою площею 20,4 кв.м, загальною площею 46,42кв.м, за адресою [ADDRESS], вартістю 209000грн.; однокімнатну квартиру, житловою площею 18,10 кв.м, загальною площею 41,4 кв.м за адресою [ADDRESS], вартістю 189100грн., комплект м'яких меблів - диван та одно крісло, модель «СОМО», вартістю 7000грн.; декоративну підставку для світильника, вартістю 1690грн.; журнальний стіл, круглий, білого кольору, вартістю 1500грн.; металеву підвісну люстру, вартістю 6525грн.; меблеву кухонну стінку ТМ «MERX» модель «Яна», вартістю 12600грн.; металевий настільний світильник, вартістю 1034грн.; стільці м'які в кількості 4 штук, вартістю 2074грн.; стіл обідній прямокутний розкладний, вартістю 2817грн.; фільтр для води, вартістю 525грн.; холодильник ТМ «LG», вартістю 2500грн.; килим для підлоги вовняний білого кольору, вартістю 1728грн.; дві супутникові антени, вартістю 390грн.; кольоровий телевізор «Самсунг», вартістю 1900грн., гідромасажну ванну (джакузі), вартістю 4600грн., душовий бокс, вартістю 1260грн.; шафу-купе в гардеробній кімнаті, вартістю 3145грн.; всього майна на суму 565988грн. та виділити у власність [PERSON] наступне майно, визнавши за нею право власності на це майно: 41/100 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS], вартістю 619200грн.; вбудовану шафу-купе в коридорі 3-1, вартістю 2295грн.; набір корпусних меблів (ліжко, комод, дзеркало та тумбочка), вартістю 17595грн.; вбудовану шафу в гардеробній кімнаті 3-11, вартістю 2210грн.; вбудовану шафу у вбиральні 3-12, вартістю 1190грн.; інфрачервону сауну, вартістю 7700грн., всього майна на суму 650190грн. Згідно з довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» від 19.12.2014 року (а.с. 7 т.3) заборгованість по кредиту [PERSON] згідно договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18.07.2008 року станом на 18.12.2014 року становить 8938,86 дол.США, з них 8600дол.США - залишок основної кредитної заборгованості, 31,90дол.США - залишок строкової заборгованості за відсотками, 306,96дол.США - прострочена заборгованість, що згідно з офіційним курсом гривні до іноземних валют (долара США) на час ухвалення рішення становить 141720грн.22коп. (100дол.США - 1585,4396грн.). Цей договір був укладений в інтересах сім'ї сторін, то відповідно до вимог ст.65 СК України такий договір створює обов'язки і для другого з подружжя. Суд вважає необхідним визнати спільні зобов'язанні [PERSON] та [PERSON] по сплаті грошових коштів за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №750/4-5703 від 18.07.2008 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] в розмірі 8938,86 доларів США станом на 18.12.2014 року, що згідно з офіційним курсом гривні до іноземних валют станом на час ухвалення рішення становить 141720грн.22коп. Сторони припинили спільне проживання 31.08.2012 року. Після припинення спільного проживання за період з вересня 2012 року по 18 грудня 2014 року [PERSON] погашалася заборгованість за вказаним договором, що викладено в довідці ПАТ «Укрсоцбанк», всього сплачено 9652,06дол.США. Виходячи з курсу гривні до іноземних валют (долара США) станом на час здійснення платежів (з 26.09.2012 року по 22.01.2014р. 100дол.США - 799,30грн.; 10.02.2014р.:100дол.США-852,82грн.;28.03.2014р:100дол.США-1085,02грн.;10.04.2014р.:100дол. -1261,7898грн.;28.05.2014р.:100дол.США1170,9770грн.;10.06.2014р.:100дол.США1180,3521грн.;01.08.2014р.:100дол.США-1196,3280грн.;11.08.2014р.:100дол.США-1282,5978грн.;12.09.2014р.:100дол. - 1295,0082грн.;10.10.2014р.:100дол.США1295,0023грн.;06.11.2014р.:100дол.США1395,5672грн.;25.11.2014р.:100дол.США-1500,7932грн., 10.12.2014р.: 100дол.США-1564,6999грн.), всього за період з вересня 2012 року по 18 грудня 2014 року [PERSON] сплачено 79538грн.41коп. за рахунок особистих коштів. ? частка від суми 79538грн.41коп. становить 39 769грн.21коп., яку зобов'язаний був сплатити [PERSON] ? частина спільного майна подружжя становить 608089грн., позивачу [PERSON] виділено майна на суму 565 988грн., різниця становить 42101грн. Вказана сума не підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], оскільки частка [PERSON] в платежах за кредит становить 39769грн.21коп., яку виплатила [PERSON] Суд вважає, що не підлягає стягненню сума - 2331,79грн. (42101грн.-39769,21грн.) з [PERSON] на користь [PERSON], оскільки з позивачем [PERSON] залишилося проживати двоє малолітніх дітей, на утримання яких стягнуто аліментів - по 350грн. на кожну дитину, що становить мінімальний розмір. Суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4127грн.40коп. в відшкодування витрат за проведення експертиз (1/2 частину вартості експертиз). Стягнути з [PERSON] на користь держави 458,80грн. судового збору за вимоги немайнового характеру (ці вимоги не були оплачені судовим збором при зверненні з позовом (доповненням до позову в 2013 році), 41грн. за вимогу майнового характеру. Сума судового збору за уточненими вимогами про поділ майна повинна була становити 3441грн. (вимоги уточнювалися в 2013 році), позивачем сплачено при зверненні з позовом до суду 3400грн. судового збору. В заяві про уточнення позовних вимог від 09.12.2013 року позивач просив виділити йому у власність майна на суму 514700грн. і сплатити грошову компенсацію в сумі 73771,50грн., всього на 588471,50грн., позивачу виділено майна на суму 565988грн., що становить 96% від заявлених ним вимог (96% від 588471,50грн.), то з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 3264грн. в відшкодування судового збору за вимогу майнового характеру про поділ майна.

Outcome: partial