Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником автомобіля марки Skoda\~Octavia,\~д.н.з.\~ [NUMBER] . 27.10.2018 року близько 16 години 20 хвилин відповідач [PERSON] , керуючи належним йому автомобілем марки Renault Sandero, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Щорса в м. Березань на нерегульованому перехресті не надав переваги в русі позивачу, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, та вчинив зіткнення з належним позивачу автомобілем. В результаті зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Березанського міського суду Київської області від 03.12.2018 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу. Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.03.2018 року (поліс № АМ/3049242) цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Разом з тим, до цього часу ні [PERSON] , ні страхова компанія не зв`язались з позивачем та не вчинили жодних дій по відшкодуванню заподіяної шкоди. 29.10.2018 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження та 11.11.2018 року отримав звіт про визначення вартості заподіяного матеріального збитку. Так, згідно ремонтної калькуляції вартість запасних частин становить 33\~924,22 грн., вартість робіт 2\~323 грн., вартість фарбування 11\~822,44 грн. всього 48\~069,66 грн. Окрім того, позивач поніс витрати на проведення огляду автомобіля та складання звіту у розмірі 2\~000 грн. Як вказує позивач, на даний час він проживає в Чернігівській області, а його дружина - в м. Березань Київської області, тому кожні вихідні він їздить з дітьми з дому в м. Березань. Пошкодження автомобіля завдають йому додаткові труднощі, його зупиняють працівники поліції, яким він змушений пояснювати, чому користується пошкодженим автомобілем. Вказані обставини викликають в позивача негативні емоції та душевні страждання, що завдає йому моральної шкоди, розмір якої позивач оцінює в 20\~000 грн. Окрім того, при поданні до суду позову ним були понесені витрати по оплаті послуг нотаріуса при оформленні довіреності в розмірі 400 грн., витрати по оплаті судового збору та банківських послуг. Відтак, вважає свої права порушеними та просить стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на свою користь 46\~069,66 грн. заподіяної майнової шкоди, 20\~000 грн. заподіяної моральної шкоди, а також понесені судові витрати в розмірі 2\~000 грн. по оплаті висновку про вартість матеріального збитку, 400 грн. вартості нотаріальних послуг, 768,40 грн. судового збору та 17,68 грн. банківських послуг. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на свою користь 2\~000 грн. франшизи. 21.05.2019 року представником позивача подано уточнюючу позовну заяву, в якій підтримав раніше викладені обставини, пояснивши при цьому, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» погодилась з ремонтною калькуляцією позивача та добровільно відшкодувала заподіяну [PERSON] шкоду в сумі 23\~477,49 грн. Відтак, раніше пред`явлені позовні вимоги уточнив та просив стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на свою користь недоплачену суму заподіяної майнової шкоди в розмірі 24\~592,17 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 2\~000 грн. по оплаті висновку про вартість матеріального збитку, 400 грн. вартості нотаріальних послуг, 768,40 грн. судового збору та 17,68 грн. банківських послуг, всього 27\~778,25 грн. Водночас заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. та 2\~000 грн. франшизи просить стягнути з [PERSON] (а.с.175-178). 29.01.2019 року та 04.02.2019 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, а 14.06.2019 року заперечення на уточнюючу позовну заяву, в яких відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» проти пред`явленого позову заперечив, вважаючи його безпідставним, незаконним та необґрунтованим, та просив відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Так, про настання дорожньо-транспортної пригоди 27.10.2018 року, наслідки якої є предметом судового розгляду, відповідач дізнався лише 21.01.2019 року після отримання ухвали суду про відкриття провадження та копії позовної заяви [PERSON] . Після відкриття провадження у справі представник позивача [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» разом із заявою про виплату страхового відшкодування, розглянувши яку, страхова компанія в порядку, визначеному законом, добровільно виплатила позивачу суму відшкодування заподіяної йому майнової шкоди в розмірі 23\~477,49 грн., що дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобіля потерпілого з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого в порядку, встановленому законом, та без врахування встановленої полісом франшизи, а також суми податку на додану вартість. При цьому, відповідач вказує, що у випадку надання документів, якими буде підтверджено виконання відновлювального ремонту автомобіля на СТО, що є платником ПДВ, страхова компанія здійснить доплату суми ПДВ відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких обставин, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не здійснило будь-яких дій чи бездіяльності, які б порушували права чи законні інтереси позивача, що змусили його звернутися до суду за захистом та понести додаткової витрати. Відтак, підстави для стягнення з відповідача суми судових витрат відсутні. Крім того, наголошує на тому, що згідно ст. 34 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» право потерпілого самостійно обирати аварійного комісара або експерта виникає в тому випадку, коли страховик не направив свого представника для визначення розміру матеріального збитку, і лише в такому випадку страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи. Разом з тим, огляд транспортного засобу позивача був проведений за його власною ініціативою без надання страховій компанії будь-яких повідомлень про ДТП. За таких обставин, визначених законом обов`язків відповідач як страховик не порушив, тому підстави для стягнення з нього вартості проведення експертної оцінки пошкоджень автомобіля потерпілого відсутні. Представник позивача в судовому засіданні пред`явлений позов підтримав у повному обсязі уточнених позовних вимог, обґрунтовуючи його доводами, наведеними в позовній заяві, просив задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.92,97,122,187). Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судовому засіданні проти пред`явленого позову заперечив у повному обсязі, вважаючи його безпідставним, незаконним та необґрунтованим, та просив відмовити у його задоволенні з підстав, наведених у відзиві та поданих до суду письмових запереченнях. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти поданого позову у повному обсязі, просив суд відмовити в його задоволенні. Враховуючи пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин\~ прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2018 року о 16 годині 50 хвилин по вул. Щорса в м. Березань Київської області громадянин [PERSON] , керуючи належним йому транспортним засобом Renault Sandero, д.н.з. [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення з ним, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. По даному факту поліцейським СРПП № 1 Березанського ВП, сержантом поліції [PERSON] . складено схему місця ДТП, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 354998 (а.с.12,13). Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 16.11\~ПДР\~України, за що передбачена адміністративна відповідальність за\~ст. 124 КУпАП. Постановою Березанського міського суду Київської області від 03.12.2018 року, що набрала законної сили 14.12.2018 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.10). У відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3049242 від 09.04.2018 року, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100\~000 грн. та франшизою розміром 2 000 грн., забезпечений транспортний засіб Renault Sandero, д.н.з. [NUMBER] (а.с.11). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки Skoda Octavia А5 Elegance, д.н.з. [NUMBER] , 2011 року випуску належить [PERSON] (а.с.39). За змістом звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.11.2018 року за вих. № 2910, виконаного ФОП [PERSON] , оцінювач [PERSON] , станом на дату проведення оцінки 11.11.2018 року ринкова вартість автомобіля марки Skoda\~Octavia,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , становить 317\~237,38 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля, визначена за витратним підходом, становить 48\~069,66 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,55, визначена за витратним підходом, становить 29\~777,19 грн. (а.с.14-29). Згідно квитанції № 1624950 від 11.11.2018 року, за надані послуги з визначення матеріального збитку, заподіяного автомобілю марки Skoda\~Octavia,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , 11.11.2018 року на рахунок ФОП [PERSON] сплачено 2 000 грн. (а.с.30). Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування за договором страхування № АМ-3049242 від 09.04.2018 року, виконаного ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на основі звіту № 2910 від 11.11.2018 року ФОП [PERSON] , розмір страхового відшкодування визначений як вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля за вирахуванням суми податку\~на додану\~вартість та встановленої договором франшизи, та складає 23\~477,49 грн. (а.с.152). ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» здійснила виплату [PERSON] страхового відшкодування відповідно до наданих суду платіжних доручень, а саме № 21693 від 04.04.2019 року, № 21713 від 05.04.2019 року, № 21740 від 08.04.2019 року, № 21766 від 09.04.2019 року, № 21790 від 10.04.2019 року, № 21812 від 11.04.2019 року в розмірі по 3\~000 грн. за кожний переказ, згідно платіжного доручення № 21856 від 12.04.2019 року в розмірі 2\~000 грн. та згідно платіжного доручення № 21880 від 15.04.2019 року в розмірі 3\~477,49 грн., всього 23\~477,49 грн. (а.с.144-151). Статтею 55 Конституції України гарантовано право особи на судовий захист. Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право\~\~в порядку, встановленому цим Кодексом,\~\~звернутися\~\~до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких, зокрема, відшкодування завданих збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, згідно з ч. 1\~ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3\~ст. 386 ЦК України). Так, як вбачається з п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, як встановлено ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим, з аналізу змісту гл. 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». Так, як визначено ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування визначені в\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, за змістом ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Порядок, умови та правові підстави відшкодування такої шкоди визначаються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до п. 17.1 ст. 17 вказаного вище Закону, страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Проаналізувавши вказане, вбачається, що страховик, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Так, відповідно до п. 35.1 ст. 35 вказаного вище Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Перелік документів, що мають додаватись до заяви про страхове відшкодування, визначений п. 35.2\~ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, за змістом п.п. 9.1, 9.4\~ст. 9 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~ страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. При цьому, згідно\~ст.\~6\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як визначено п. 22.1\~ст. 22 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, за змістом статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, є, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно з вимогами\~статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Вказані вимоги є імперативними та не підлягають розширеному тлумаченню. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. За визначенням ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.\~ Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлюються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою\~наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, що є обов`язковою до застосування всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (далі - Методика товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ). Згідно з пунктом 1.6\~Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ,\~відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій\~\~щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. \~ \~ \~ \~За правилами п.п. 8.1, 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок\~експлуатаційного \~зносу \~його \~складників та\~може \~розраховуватись \~у \~вигляді коефіцієнта\~фізичного зносу\~складників залежно\~від технічного\~стану КТЗ,\~ який\~відображає \~взаємозв`язок\~умов експлуатації\~і технічного\~стану КТЗ\~з вартістю\~його складників (п. 3.8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ). \~ \~ \~ \~При цьому, як визначено п. 7.38 вказаної Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників\~та для\~складників КТЗ,\~крім виробництва\~країн СНД,\~строк експлуатації\~яких не\~перевищує 7 років - для легкових КТЗ. \~ \~ \~ \~Окрім того, за змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.\~ Тобто, податкові зобов`язання, пов`язані з наданням послуг щодо проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу виникають лише за умови фактичного проведення такого ремонту, та лише у випадку, якщо виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають. Аналогічний правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 13.05.2019 року у справі № 522/538/17. В той же час, поняття франшизи у сфері страхування визначене ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», за змістом якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Пунктом 12.1 статті 12 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. При цьому, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до правил п. 36.6 ст. 36 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено право особи на ефективний засіб юридичного захисту. Так, відповідно до положень\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, не входить до обов`язків страховика, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок неодноразово висловлювався Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постановах від 03.10.2018 року у справі № 686/17155/15-ц, від 05.12.2018 року у справі № 752/19570/15-ц, від 22.01.2019 року у справі № 676/518/17, від 13.05.2019 року у справі № 522/538/17, від 13.06.2019 року у справі № 587/1080/16-ц. Так, за правилами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Як встановлено ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ч. 1 ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відтак, особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Разом з тим, стаття 129 Конституції України \~як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. З урахуванням імперативних вимог ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.\~12\~ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). При цьому, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).\~ Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до положень\~ст.\~264\~ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, за змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Як імперативно встановлено ч. 2 вказаної статті, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Так, відносини між\~позивачем як потерпілим та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» як страховиком ґрунтуються на договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеному між страховою компанією та відповідачем [PERSON] , яким визначаються межі здійснення їх взаємних прав та обов`язків. За таких обставин, враховуючи вказані вище положення законодавства та встановлені фактичні обставини справи, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в порядку, визначеному законодавством, добровільно виплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, як того вимагають приписи ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», правомірно зменшивши її на відповідну суму франшизи та податку на додану вартість, в повній мірі виконавши покладені на нього законом обов`язки. Будь-яких спростувань розрахунку суми виплаченого страхового відшкодування, як і доказів на підтвердження виконання ремонту автомобіля, позивачем надано не було. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» недоплаченої різниці між загальною вартістю відновлювального ремонту (без врахування коефіцієнту фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та прямо суперечать ст.ст. 12, 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відтак, задоволенню не підлягають. Водночас, як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, зокрема, в п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Оскільки будь-яких дій чи бездіяльності, які тим чи іншим чином могли порушити права позивача як потерпілого та змусити його звернутись до суду, у зв`язку з чим він змушений би був понести додаткові витрати, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не вчиняла, а позовні вимоги до неї необґрунтовані та задоволенню не підлягають, відсутні правові підстави для покладання на неї обов`язку по відшкодуванню будь-яких судових витрат, в тому числі пред`явлених до стягнення витрат по оплаті висновку про вартість матеріального збитку, а також нотаріальних послуг. Доказів, які б спростовували вказані висновки, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, суд зазначає наступне. Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачене ст. 23 ЦК України. Як роз`яснено у п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Так, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї (п. 2-3 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Загальний порядок відшкодування моральної шкоди передбачено ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень, наведених в п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до\~ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. За таких обставин, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком спричинення даною особою моральної шкоди. Так,\~з матеріалів\~справи встановлено,\~що внаслідок\~зазначеної дорожньо-транспортної\~пригоди з\~вини відповідача\~ [PERSON] \~автомобілю\~позивача було\~завдано пошкоджень, що позбавило його можливості використовувати транспортний засіб у звичайному режимі, тому факт заподіяння моральної шкоди є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком протиправної поведінки\~позивача. Відтак, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення моральної школи, визначивши її в розмірі 2\~000 грн., що є доведеною та достатньою. В той же час, проаналізувавши зміст полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3049242 від 09.04.2018 року, беручи до уваги положення п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначена в договорі сума франшизи підлягає стягненню з [PERSON] . Таким чином, враховуючи межі пред`явлених позовних вимог, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, пред`явлені до [PERSON] , підлягають частковому задоволенню, в решті є безпідставними та недоведеними, відтак, в їх задоволенні слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: partial