Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, зазначивши що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі також зареєстрована [PERSON] та [PERSON], які фактично жодного дня в квартирі не проживали, а в 2014 році виїхали на проживання до Російської Федерації, де проживають по теперішній час. Добровільно з реєстраційного обліку знятись не можуть, оскільки до України не приїздять, зв»язок між ними втрачений. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі змушує позивача оплачувати комунальні послуги нараховані з розрахунку проживання у квартирі відповідачів та перешкоджає в оформленні субсидії. Тому позивач подала до суду дану позовну заяву, в якій, як власник квартири, просить суд визнати відповідвчів такими, що втратили право користування житлом та зняти їх з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала на підставах зазначених в позові, просила позов задовольнити. Представник позивача, адвокат Черноморченко М.М. позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідачі були зареєстровані як члени сім»ї, однак у вказаній квартирі ніколи не проживали, їх реєстрація в квартирі, порушує права [PERSON] як власника житла, у зв»язку з чим просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Представник Каховського районного сектору управління державної міграційної служби в Херсонській області в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності. Виходячи з наведеного та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.07.2003, виданого виконавчим комітетом Каховської міської ради, власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] Згідно домової книги в квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON].(а.с.6-8). Однак, з акту комунального підприємства «Каховська керуюча компанія» від 19.02.2015 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, їх особисті речі в квартирі відсутні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не являються членами сім'ї власника квартири, договору найму житла між сторонами також не укладено. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS], їх особистих речей в квартирі немає, місце їх перебування не відомо, взагалі їх ніколи не бачили. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] фактично у квартирі де зареєстровані не проживають більше року. Реєстрація відповідачів у квартирі є підставою для нарахування виплат по комунальних платежах, які сплачуються позивачкою, чим порушуються права позивача. За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, за наявності рішення суду про позбавлення [PERSON] та [PERSON], права користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], зняття їх з реєстраційного обліку буде проведене на підставі закону, отже судом в цій частині позовних вимог не встановлено порушення права позивача, які підлягають захисту судом.

Outcome: partial