Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

МКП "Основаніє" звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказавши, що відповідачі зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS], у період з 01.10.2007 року по 01.04.2014 року сплачували комунальні послуги, послуги з утримання будинку та прибудинкових територій не в повному обсягу, у зв'язку з чим з чим з'явилася заборгованість у сумі 6577,29 гривень (утримання будинку та прибудинкової території 1640,03 гривні, житлово-комунальні послуги 4937,26 гривні), яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно разом з судовими витратами. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, вказавши, що розрахунки заборгованості за період часу до 2010 року відсутні, в квартирі рахується зареєстрованими 6 осіб та на них здійснювалися нарахування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказавши, що квартира є приватизованою, договірних стосунків з МКП «Основаніє» відповідачі не мають. Основним квартиронаймачем являється [PERSON], однак, до нього позов не пред'явлений, натомість [PERSON] та [PERSON] в період часу з 2005 рік в квартирі не мешкали. Крім того, відповідач просила застосувати строк позовної давності до заявлених вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлялись в установленому порядку. При вивченні матеріалів справи судом встановлено наступне. Відповідачі [PERSON] з 1991 року, [PERSON] з 1998 року, [PERSON] з 2005 року зареєстровані у квартирі [ADDRESS], що підтверджено довідками Обласного адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області. Відомості щодо реєстрації [PERSON] за вказаною адресою відсутні, що вбачається з довідки Обласного адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області. Позивачем розрахунок заборгованості наданий лише за період з 01.01.2010 року, як пояснила представник позивача в судовому засіданні, надати розрахунок нарахувань за період до 2010 року МКП «Основаніє» не має можливості через відсутність відповідної інформації. Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, які є підставою вимог або заперечень, покладений на сторону, яка на них посилається. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем не надано розрахунок нарахувань до січня 2010 року, тож суд вважає, що в цій частині позовні вимоги належними доказами не підтверджені, тож задоволенню не підлягають. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем за період з січня 2010 року по 01.04.2014 року, за вказаний період часу поточні платежі за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій сплачувались загалом відповідно до нарахувань, заборгованість існує за березень 2010 року, березень 2011 року, жовтень 2012 року. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ч. 1, 5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Стаття 253 ЦК України зазначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вказує стаття 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. МКП «Основаніє» звернулось з позовом до суду 14.07.2014 року, що підтверджується штемпелем вхідної документації суду. Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за період з січня 2010 року до липня 2011 року заявлені з пропуском строку позовної давності, про поновлення строку звернення до суду позивачем не заявлялось, тож у позовних вимогах про стягнення заборгованості за березень 2010 року та березень 2011 року належить відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Щодо заборгованості за жовтень 2012 року в сумі 111,91 гривень, наявність якої відповідачами не заперечена, суд вбачає підстави для її стягнення, враховуючи наступне. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 року визначено, що споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 20 ч. 3, ст. 32 ч. 1 Закону України № 1875 споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у строк, встановлений для його виконання. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Заперечення відповідача [PERSON] щодо непред'явлення позову до [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 11 ч. 2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а за положеннями ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників позивач мав право пред'явити позов як до всіх споживачів послуг, так і до будь-кого з них. Акт, складений та затверджений працівниками Єдиного розрахункового центру ВРЕЖО № 10 від 07.03.2012 року, доказом непроживання відповідача [PERSON] не є, зважаючи на відсутність у зазначеного підприємства компетенції та повноважень встановлювати факти як проживання, так і непроживання осіб у житлових приміщеннях. Натомість, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо реєстрації та проживання за вказаною адресою відповідача [PERSON], тож підстав для стягнення з нього суми заборгованості суд не вбачає. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а стягненню підлягає заборгованість за жовтень 2012 року в солідарному порядку з трьох відповідачів. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial