Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього непрацездатного сина. Свій позов обґрунтовувала тим, що у 2013 році розірвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO], якому встановлена ІІ група інвалідності. У зв'язку із чим повнолітній [PERSON] потребує на лікування значних коштів, так як для відновлення здоров'я лікарі рекомендують йому стаціонарне лікування, посилене харчування, відвідування тренажерного залу, санаторно-курортне лікування та постійне медичне спостереження, що є платним. Надавати таку матеріальну допомогу відповідач в змозі, так як має дохід, однак добровільно цього не робить. Тому просила стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків від усіх видів його доходу щомісячно починаючи з дати встановлення інвалідності. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Також пояснила що син [PERSON] навчається у Прикарпатському національному університеті на І курсі Інституту історії, політології і міжнародних відносин денної державної форми навчання, а тому просила стягувати аліменти з відповідача в її користь у зв'язку із навчанням повнолітнього сина. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Вказав, що він на даний час хворіє, а також має на утриманні батьків, які потребують постійного догляду та лікування, а син [PERSON] отримує стипендію у зв'язку із навчанням. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачка в судовому засіданні просила про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у зв'язку із його навчанням у вищому навчальному закладі, однак своє право на зміну предмета позову чи збільшення позовних вимог шляхом подання про це відповідної письмової заяви не використала. А тому, суд враховуючи положення ст. 11 ЦПК України вважає за доцільне розглядати справу в межах вимог які позивачка заявила у позовній заяві, а саме про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, так як протилежне призведе до порушення судом «процесуальних рамок» розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає повнолітній непрацездатний син. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Голови МСЕК № АВ 0370511 від 24 травня 2014 року [PERSON], [INFO] є інвалідом дитинства ІІ групи. Із копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 20.06.2014 року випливає, що останній також отримує пенсію по інвалідності. Як вбачається із долучених позивачкою медичних довідок повнолітньому [PERSON] лікарями встановлено діагноз: Фосфат діабет, успадкована форма, ІІІ тип, без порушення функції нирок, солевий діатез, варусна деформація обох нижніх кінцівок (а.с. а.с. 10-12, 16,20). Наведеними довідками підтверджується факт непрацездатності повнолітнього [PERSON], у зв'язку із чим він потребує додаткової матеріальної допомоги зі сторони батьків. Відповідач [PERSON] офіційно працює в Івано-Франківській ЗОШ № 22 на посаді вчителя географії. Згідно довідки, виданої даним навчальним закладом його дохід за вересень 2014 року склав 3 538 грн. 07 коп. Згідно довідки директора ТзОВ «Світ ліків» б/н та б/д [PERSON] працює по сумісництву на посаді санітарки з 18 грудня 2013 року. Місячний розмір заробітної плати становить з 01 січня 2014 року по 31 травня 2014 року - 609 грн., за червень 2014 року - 584 грн. 57 коп. (а.с. 32). Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідач по справі спроможний надавати допомогу на непрацездатного сина, оскільки на даний час офіційно працює. Разом з тим суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Як встановлено судом відповідач на даний час офіційно працює, а тому аліменти підлягають стягненню з нього в частці від його заробітку, а не в твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині визначення розміру аліментів слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно до припинення інвалідності [PERSON]. Частковому задоволенню також підлягає вимога позивачки щодо визначення дати початку стягнення аліментів, оскільки законодавець чітко визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України) та не прив'язує із певними життєвими обставинами що склались у сторін спору. Враховуючи, що позов був поданий суду 10 червня 2014 року, то стягнення аліментів слід розпочати з цієї дати. Твердження відповідача про те, що на його утриманні знаходяться батьки, які потребують матеріальної допомоги не може бути обставиною, яка звільняє його від обов'язку утримувати повнолітнього непрацездатного сина, так як батьки відповідача отримують соціальну допомогу від держави у вигляді пенсійних виплат. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 198, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial