Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що 13.10.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11/2006/980/0415/ЮМК від 13.10.2006 року, згідно з умовами якого позивач надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 46700 грн. на придбання автотранспортого засобу із розрахунку 30 % річних строком до 10.08.2009 року. Відповідно до умов договору Позичальник передає Банку в заставу автомобіль марки - ВАЗ, модель 21114, 2006 року випуску, сірого кольору, номер кузову [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Також для забезпечення виконання зобов'язань Позичальником перед Банком між [PERSON] та Банком було укладено договір застави транспортного засобу №11/2006/980/0415 ЮМК - 2 згідно умов якого [PERSON] передала Банку у заставу автомобіль марки ВАЗ, модель 21070, 2005 року випуску, червоного кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника перед Банком було укладено договір застави особистого майна №11/2006/980/0415 ЮМК від 13.10.2006р. між Позичальником та Банком. Для забезпечення повернення кредитних коштів Позичальника на користь Банку 13.10.2006р. між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 11/2006/980/0415/ЮМК-2 від 13.10.2006р., згідно якого Поручитель безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань. Для забезпечення повернення кредитних коштів Позичальника на користь Банку 13.10.2006р. між Банком та [PERSON] (далі за текстом - Поручитель) було укладено договір поруки № 11/2006/980/0415/ЮМК-1 від 13.10.2006р. Згідно якого Поручитель безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань. Однак позичальник на поручителі не зійснюють виконання своїх зобов»язань. У зв»язку з невиконанням позичальником та поручителем своїх зобов»язань банком було направлено претензії на адресу боржників. Станом на 11.09.2014 року загальний борг позичальника складає 79323, 40 грн. Позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 79323, 40 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з"явився, надіслали заяву в якій просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують про заочний розгляд справи. В судове засідання відповідачі не з"явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином через оголошення в газеті «Запорізька правда», крім цього в справі є розписка з підписом [PERSON] про отримання нею повістки, про причину неявки суд не повідомили, від них не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідач [PERSON] надала суду заперечення, де зазначила, що з вимогами позивача не згодна в зв»язку з тим, що договір поруки, що укладений між нею та позивачем є припиненим відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, з вимогою про виконання зобов»язань по кредитному договору позивач до неї не звертався до цього часу, просить відмовити позивачу в позовних вимогах до неї. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11/2006/980/0415/ЮМК від 13.10.2006 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних з кінцевим терміном повернення 10.08.2009 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6-8), за яким позивач надав [PERSON] кредит в сумі 46700 грн. на споживчі цілі. Кредитним договором визначено строки погашення кредиту та відсотків за його користування щомісяця. У разі прострочення Позичальником строку сплати відсотків за користування Кредитом, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості (п. 9.1 Договору). У разі порушення Позичальником строків повернення Кредиту Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. (п. 9.2 Договору). У разі порушення Позичальником строків повернення Кредиту Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. (п. 9.2 Договору). За порушення строків повернення Кредиту та/чи сплати відсотків за користування Кредитом Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості по поверненню Кредиту та/чи сплати відсотків вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення, (п. 9.3 Договору) На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 527 ЦК України регламентує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. До договору кредиту застосовуються правила щодо позики, якщо інше не встановлено договором. Сума заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком (а.с. 11-18). 13.10.2006р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 11/2006/980/0415/ЮМК-2 від 13.10.2006р., згідно якого Поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 13.10.2006р. між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 11/2006/980/0415/ЮМК-1 від 13.10.2006р. згідно якого Поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Стаття 553 ЦК України передбачає, що Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов'язання Боржником. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договорів поруки (пункт 5.3) про їх дію до належного виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки. За такого підлягає застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно п.1.3. кредитного договору строком виконання основного зобов'язання є строк повного погашення кредиту, тобто 10 серпня 2009 року. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 10 серпня 2009 року, протягом наступних 6 місяців. З такою вимогою до поручителів кредитор не звертався, як то вбачається з матеріалів справи, а звернувся до поручителів шляхом подачі даного позову, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку. Крім цього, за умовами договорів поруки, а саме п.п. 2.1, 2.4 кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов»язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов»язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов»язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов»язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Повідомлення, що направляється кредитором поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у договорі) чи надано особисто поручителю. За таких обставин суд вважає, що договори поруки укладені між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] є припиненими. Виходячи з наведеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до відповідачів [PERSON], [PERSON] слід відмовити, а з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 79323,40 грн., з яких сума для погашення заборгованості за кредитом 27439,86 грн., сума для погашення заборгованості за відсотками 32479,13 грн., сума заборгованості за пенею 9344,48 грн., штраф за прострочення сплати платежів 1341,52 грн., інфляційна складова по кредиту 8718,31 грн. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, тому з відповідача [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial