Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, уточнивши який після відкриття провадження у справі на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху та надання строку для усунення недоліків, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій формі на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 03 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала заяву і просить розгляди справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення - не заперечує. Відповідач в жодне судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, повідомлявся належним чином. Подав відзив на первинну позовну заяву, в якому позов не визнав та, посилаючись на розмір свого доходу, який складає 4300 грн., просив суд визначити розмір аліментів згідно отримуваної ним заробітної плати. Уточнена позовна заява відповідачу була двічі направлена, проте ним не отримана. Конверти повернулися до суду з відміткою причини повернення: відсутність адресата. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, а також ту обставину що відповідач уточнену позовну заяву не отримав, та не надав на неї відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Сторони 06.08.2016 зареєстрували шлюб у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1577. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами, на момент подачі позову не досягнуто згоди з приводу сталого матеріального утримання та виховання дитини. В зв`язку з тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працездатний, має дохід і може та повинен надавати таку допомогу, а позивачка самостійно не має можливості в повній мірі утримувати свою дочку так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років (а.с. 40-41), остання звернулася до суду з даним позовом. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей і при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Згідно з вимогами ст.141Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). Частина 2 вказаної статті визначає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З позовною заявою позивачка звернулася до суду 06.05.2019. За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, діючи в інтересах малолітньої дитини, з метою її достатнього та належного утримання, враховуючи ту обставину, що відповідач є працездатною особою, відсутність у нього утриманців, наявність власного житла, суд визнає визначений позивачкою у твердій грошовій формі розмір аліментів в розмірі - 3000 грн обґрунтованим. Проте, заважаючи, що позивачка звернулася до суду з позовом 06.05.2019, тому на виконання умов ст.ч.1 ст.191 СК України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ст.133,141,142 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи наведене,

Outcome: partial