Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач 27.03.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про усунення порушень пільгових прав споживача комунальних послуг, відшкодування моральної шкоди, згідно якого просив: - визнати неправомірними дії комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеса» по виключенню із розрахунків за поставлене тепло в квартиру позивача [ADDRESS] площею 41 м.кв. 100-проценту пільгу на оплату тепла, та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про статус ветерану війни, гарантії їх соціального захисту» та Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»; - зобов'язати КП «Теплопостачання міста Одеси» відновити в розрахунках за поставлене тепло в квартиру позивача для сім'ї [PERSON] 100-процентну знижку на опалення, відповідно до вимог чинного законодавства; - зобов'язати КП «Теплопостачання міста Одеси» списати необґрунтовані нарахування за поставлене тепло в квартиру позивача за січень 2017 року в розмірі 202,88 грн. та за лютий 2017 року в розмірі 248,30 грн. - відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Позовна заява мотивована тим, що КП «Теплопостачання міста Одеси» відмовилось врахувати при розрахунках за поставлене тепло в квартиру позивача його право на 100-проценту знижку. Бойові дії в районі аеропорту міста Донецьк змусили позивача виїхати звідти. В м. Одесі в листопаді 2014 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] та з тих пір там мешкає. До 2017 року позивач як особа з інвалідністю внаслідок війни, був зареєстрований в квартирі один і сплачував всі комунальні послуги, які перевищували встановлені пільги. З січня 2017 року рішенням комісії Управління соціального захисту населення видало позивачу довідку в якій зафіксовано, що він перебуває на обліку Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на пільги надані на дві особи з 01.01.2017 року. Дві особи мають 100-процентну знижку на оплату житлово-комунальних послуг, а площа квартири не перевищує норми, оскільки площа квартири позивача становить 41 м. кв., а пільги передбачені для двох осіб в рамках 51, 5 м. кв. Позивачу в серпні та вересні 2017 року прийшли рахунки-повідомлення про заборгованість по опаленню у розмірі 451,18 грн. Позивач вважає, що комунальне підприємство переплутало соціальні стандарти на будинок та індивідуальні пільги осіб, які є інвалідами війни, оскільки КП «Теплопостачання міста Одеси» повідомило, що в основу розрахунків за тепло соціальні стандарти, на які держава подає пільги по будинку. Тож, позивач вважає, що КП обмежило його права встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що є недопустимим. Позивач вказує, що неправомірні дії посадових осіб КП заподіяли йому моральну шкоду. Вказує, що з 1974 року він живе з одним оком, оскільки зір на правому оці 100% втрачено, лікарі рекомендували берегти ліве око. В жовтні 2017 року в позивача виявили часткову атрофію зорового нерву лівого ока. Вказує, що причиною цього серед іншого могло стати і те, що здійснювалося значне навантаження на око, коли позивач вів переписку з КП, вивчав документи, законодавство. Моральні страждання позивачу завдало і те, що керівник КП не розглянув жодне зі звернень позивача та не провів з ним особистий прийом. Тож, позивач розцінює завдану йому моральну шкоду у сумі 5 000 грн. Ухвалою суду від 05.04.2018 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 30.04.2018 року. До суду 11.05.2018 року надійшов відзив від представника КП «Теплопостачання міста Одеси», згідно якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], посилаючись на те, що права позивача не порушені. Представник відповідача вказує, що предметом спору стало небажання позивача оплачувати заборгованість за теплову енергію, повідомлення кредитора про існування заборгованості не є підставою для звернення до суду з позовом. Разом з відзивом представник відповідача подав до суду письмові пояснення по суті справи, в яких відзначив, що оплата теплової енергії і гарячої води по місцю проживання позивача здійснюється з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014 року та інших нормативно-правових актів. Кредитор, тобто відповідач не має наміру прощати борг позивачу. До суду 04.06.2018 року [PERSON] надав відповідь на відзив. Позивач відзначив, що відповідач не надав доказів на заперечення позовних вимог, а виразив лише свою думку про те, що в даній категорії справ, саме відповідач має звертатися до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Представник відповідач не вірно визначив предмет спору, позивач вважає, що відповідачем грубо порушуються його пільгове право на 100-відсоткову знижку. Позивач має право на захист своїх прав, тому просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача моральну шкоду. До суду 05.06.2018 року надійшов відзив відповідача, де висловлена така ж сама правова позиція як у відзиві наданому раніше. Протокольною ухвалою суду від 11.06.2018 року підготовче провадження у справі закрите, розгляд справи по суті призначений на 02.08.2018 року. При розгляді справи у судовому засіданні, яке відбулося 02.08.2018 року оголошено перерву для підготовки до судових дебатів до 14.08.2018 року. Відповідач 10.08.2018 року надав до суду свої пояснення, згідно яких вказав, що в січні та лютому 2017 року соціальний норматив держави на будинок в якому проживає позивач було перевищено, тому і здійснено нарахування, у зв'язку з встановленням будинкових засобів обліку теплової енергії. В поясненнях надано розрахунок таких нарахувань позивачу. Тож, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання 14.08.2018 року сторони не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, перевіривши докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується Посвідченням [NUMBER], видане 06.07.1999 року. 12.01.2015 року між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» та [PERSON] укладено договір №2823067026 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в якому відзначено, що у [PERSON] наявні пільги як у інваліда війни - 3 групи, опалювальна площа квартири становить 41 кв. м. Довідкою №3318 від 23.01.2017 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на пільги з 06.01.2015 року в Управлінні соціального захисту населення в Суворовському районі за №92852 та користується 100% знижкою при оплаті за житлово-комунальні послуги. З 01.01.2017 року пільги надані на дві особи. Довідкою Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради №14-04/504 від 23.01.2017 року підтверджено, що комісією по розгляду заяв з призначення населенню субсидій, в окремих випадках, для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газ, твердого та рідкого пічного побутового палива та надання пільг за фактичним місцем проживання прийнято рішення надати дружині [PERSON], [PERSON], встановлену законом 100% пільгу на оплату житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання з 01.01.2017 року. Дані про дружину внесені до особисто справи [PERSON] З рахунку-повідомлення №1772 від 05.09.2017 року станом на 01.09.2017 року у [PERSON] виникла заборгованість за оплату теплової енергії у розмірі 612,50 грн. Отримавши рахунок-повідомлення позивач звернувся до директора КП «Теплопостачання міста Одеси» з заявою, зареєстрованою за №01/12-503 від 17.08.2017 року для того, щоб зрозуміти на підставі якого закону позивачу здійснено нарахування заборгованості за теплопостачання. Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» у відповідь на заяву листом за №13/7-14-1524 від 28.08.2017 року роз'яснено позивачу на підставі яких нормативно-правових актів здійснювалося нарахування та наведених розрахунок, оскільки в січні та лютому 2017 року використання тепла перебільшило встановлений соціальний норматив. [PERSON] неодноразово звертався до КП «Теплопостачання міста Одеси» з заявами для того, щоб вияснити правомірність дій відповідача у відношенні нарахування за теплопостачання інваліду війни, який має 100% знижку на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема з заявами від 18.08.2017 року, 07.09.2017 року, 13.10.2017 року, 28.11.2017 року, 10.04.2018 року, 04.05.2018 року. Відповідаючи на поставлені питання позивача КП «Теплопостачання міста Одеси» надіслало [PERSON] листи від 28.08.2017 року, 19.09.2017 року, 30.10.2017 року, 14.12.2017 року, 23.04.2018 року, 17.05.2018 року. Проте, незважаючи на всю кількість запитань та відповідей, сторони не порозумілися. Позивач звертався до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на що листом №8329/18/9-17 від 17.11.2017 року комісія вказала, що вона не має засобів регуляторного впливу для здійснення контролю за діяльністю суб'єктів господарювання, зокрема КП «Теплопостачання міста Одеси», в частині надання ними комунальних послуг та вжиття до них відповідних заходів. [PERSON] звертався до Президента України, на що Адміністрація Президента України листом №22/004582-15 від 30.01.2018 року на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» заяву [PERSON] надіслала на розгляд до Міністерства соціальної політики України. В свою чергу Міністерство соціальної політики України листом №593/0/112-18/201 від 09.02.2018 року повідомило, що нарахування знижки з оплати послуг належить до повноважень організацій, що надають послуги, Управління соціального захисту населення ведуть облік осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою. Згідно з ч.1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно законами України визначаються пільги, зокрема, щодо оплати житлово-комунальних послуг. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено така пільга для осіб з інвалідністю внаслідок війни як 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю. Відповідач не заперечує, що позивач має 100% знижку на оплату житлово-комунальних, а враховуючи, що площа квартири у 41 кв. м. є меншою ніж передбачено законодавством для двох осіб (разом з дружиною позивача), не заперечується, факт того, що не повинно здійснюватися нарахування, проте враховуючи перевищення соціальних нормативів та факт того, що будинок обладнаний загально будинковим лічильником, нарахування проводилися за законодавством України. Таким чином, позивач, як інвалід війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на отримання 100-відсоткової знижки на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема, на оплату спожитої електроенергії та централізоване теплопостачання в межах норм, передбачених законодавством. Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері стандартизації, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством. Згідно п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Позивачем не заперечувалося, що будинок в якому він мешкає обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії. Пунктом 22 Постанови №630 передбачено, що у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником. З матеріалів справи вбачається, що відзначалося раніше, що договір між позивачем та відповідачем містить відмітку про те, що споживач є інвалідом війни. Абз. 4 п. 22 Постанови №630 вказано, що у разі встановлення засобів обліку теплової енергії у квартирі (будинку садибного типу) пільги споживачам з оплати послуги з централізованого опалення надаються за фактичними витратами в межах соціальних нормативів (опалюваної площі житла та користування тепловою енергією), визначених законодавством. Соціальний норматив площі житла становить 21 кв. м. на одну особу та додатково 10, 5 кв. м. на сім'ю, тобто в даному випадку, для сім'ї з 2-х осіб норматив площі житла становить 52,5 кв.м. Площа квартири позивача становить 41 кв.м., що не заперечується сторонами. Відомостей про нарахування за опалення враховуючи чи навпаки вираховуючи місця загального користування, або ж відомостей про утеплення місць загального користування у будинку, суду не надано. Лічильником, тобто засобом обліку теплової енергії квартира позивача не облаштована. За таких обставин підстави враховувати соціальний норматив користування тепловою енергією відсутні. Тож, суд приходить до висновку, про необхідність перерахування позивачу плати за теплову енергію за січень та лютий місяці 2017 року враховуючи 100-відсоткову пільгу, без врахування соціальних нормативів. Вимога [PERSON] щодо зобов'язання КП «Теплопостачання міста Одеси» відновити в розрахунках за поставлене тепло в квартиру позивача для сім'ї [PERSON] 100-процентну знижку на опалення, відповідно до вимог чинного законодавства, не підлягає задоволенню, оскільки відповідач при нарахуванні оплати за теплопостачання і так її враховує, що підтверджено матеріалами справи. Вимога позивача щодо визнання дій відповідача неправомірними не може бути розглянута та вирішена в рамках цивільного судочинства, тому задоволенню не підлягає. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] щодо відшкодування завданої моральної шкоди, то суд враховує наступне. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, у відповідності до роз'яснень, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються Книгою п'ятою «Зобов'язальне право» ЦК України, зокрема главою 72 розділу IIІ даної Книги, нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і договором, укладеним між сторонами. З огляду на вищевикладене, враховуючи на характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Щодо розподілу судових витрат. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду не сплачував суму судового збору на підставі п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю внаслідок війни. Позивачем було заявлено чотири позовні вимоги, одна з яких підлягає задоволенню судом. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову [PERSON]

Outcome: partial