Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою та просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 3 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 25 червня 2016 року у Новороздільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. За час подружнього життя в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не дає жодних коштів на утримання дитини. Вона змушена самостійно забезпечувати сину належне харчування, одяг, догляд та інші витрати. Враховуючи, що відповідач, як батько дитини, матеріальним забезпеченням дитини не цікавиться, тому вона змушена звертатися до суду із позовом про стягнення в її користь аліментів на утримання сина. Представник позивачки - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином повідомлений про слухання справи, зокрема оголошенням на сайті Жидачівського районного суду Львівської області. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подав. Разом з тим, 13 квітня 2018 року відповідачем була подана заява в якій він позовні вимоги визнає частково, а саме в сумі 1300 гривень. При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки учасники справи в судове засідання не зявились, тому відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 червня 2016 року у Новороздільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за актовим записом №52. Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, за час спільного проживання у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії І-СГ №517377. З довідки №1022 виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 22 листопада 2018 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає з [PERSON] (матір та позивачка по справі) за адресою: с. Заліски, вул. Лесі Українки, 41, Жидачівського району Львівської області. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що за час спільного проживання у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча в силу закону зобов'язаний це робити. На підставі\~наведеного,\~врахувавши розмір\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку;\~те що\~обов'язок\~утримувати дитину\~до досягнення\~повноліття покладений\~на обох\~батьків;\~враховуючи вимоги\~ст.182\~СК України,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає до\~задоволення частково,\~а саме\~стягненню з\~відповідача підлягають\~аліменти в\~розмірі 1500\~гривень щомісяця,\~оскільки позивачкою\~в обгрунтування\~позовних вимог,\~щодо суми\~3500\~гривень,\~не надано\~належних та\~допустимих доказів. Згідно із\~ч.1\~та\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України\~судовий\~збір покладається\~на\~сторони\~пропорційно розміру\~задоволених\~позовних\~вимог. Інші\~судові\~витрати,\~повязані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у\~разі\~задоволення позову\~-\~на\~відповідача; 2)\~у\~разі\~відмови в\~позові\~-\~на\~позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ст.\~133\~ЦПК\~України\~визначені види\~судових\~витрат,\~які складаються\~з\~судового\~збору та\~витрат,\~повязаних\~з\~розглядом справи. До\~витрат,\~повязаних\~з\~розглядом справи,\~зокрема\~належать\~витрати на професійну правничу допомогу; У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму № 10 від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями\~8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачкою [PERSON], додано виключно квитанцію №10 від 11 квітня 2018 року видану адвокатом [PERSON] за написання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дітей, яка містить суму витрат 500 грн. Разом з тим, до вказаної квитанції не додано акту виконаних робіт, з якого б суд міг встановити обгрунтованість та доцільність розміру зазначених витрат на правову допомогу. Керуючи ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 282, 430 ЦПК України\~та ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,\~суд

Outcome: partial