Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом в якому просив стягнути з відповідачки 1721, 07 грн боргу за період за період з 01.02.2013 року по 31.10.2013 року, 55,82 гривні інфляційних витрат, 199,29 грн. - 3% річних та судові витрати. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що підприємство надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Нетішин відповідно до тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Нетішинської міської ради. На час звернення до суду у мешканки квартири [ADDRESS] [PERSON] перед КП НМР «Житлово-комунальне об'єднання» виникла заборгованість за період з 01.02.2013 року по 31.10.2013 року з оплати комунальних послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в сумі 1 721,07 гривні. В добровільну порядку відповідачка вказану суму відшкодувати відмовилися, тому позивач просить стягнути таку заборгованість в судовому порядку. Рішенням місцевого суду від 04.06.2013 року з відповідачки на користь позивача стягнуто заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2011 року по 01 лютого 2013 року. Тому, відповідно до ст. ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачки за час прострочення оплати комунальних послуг інфляційні витрати та три відсотки річних у сумах 55,82 гривень та 199,29 гривні за період з 01.01.2011 року по 01.11.2013 року. Представник позивача Шпарук Н.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позові. В судовому засіданні представник відповідачки за довіреністю [PERSON] позов не визнав, посилаючись на відсутність договору про надання послуг з утримання будинку та при будинкової території, крім того подав квитанцію про оплату [PERSON] 08.02.2014 року 1721,07 гривень заборгованості перед КП НМР «ЖКО». Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що у сторін виникли правовідносини з приводу утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які регулюються Цивільним та Житловим кодексами України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіям. Відповідно до ст.ст.68,162 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, зокрема послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у строки, встановлені договором або законом. Плата за такі послуги нараховується щомісячно відповідно розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показів засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для нестягнення заборгованості з оплати житлово - комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов'язань ( зокрема з оплати послуг), на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦПК України. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована проживаючою в [ADDRESS] Позивач безпосередньо надає споживачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Наданий позивачем розрахунок проведений відповідно до встановлених тарифів за надані послуги по особовому рахунку № [NUMBER], відкритого на власника [PERSON] і відповідач та його представник не подавали доказів на спростування розміру таких послуг. За спірний період з 01.02.2013 року по 01.11.2013 року заборгованість становить - 1721,07 гривень. З наданої представником відповідача квитанції № 4406.127.1 «А-Банку» від 08.02.2014 року вбачається, що відповідачка сплатила вищеозначену заборгованість, тим самим визнала позов, а тому підстав для стягнення вищеозначеної суми в судовому порядку не має. В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про відмову від задоволення позову в цій частині позовних вимог. Відповідно до рішення Нетішинського міського суду від 04.06.2013 року з відповідачки на користь позивача стягнуто заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.10.2011 року по 01.02. 2013 року в сумі 3 912,72 грн. За період з 01.02.2013 року по 31.10.2013 року у відповідачки знову утворилась заборгованість перед позивачем з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території на суму 1721,07 гривень, яку остання погасила після зверненя КП НМР «ЖКО» до суду з позовом про її стягнення. За весь період прострочення оплати комунальних послуг позивачем правомірно нараховано інфляційні витрати, в розмірі 55,82 грн. та 3% річних - 199,29 грн. Означений розрахунок відповідачем та його представником не спростовувався. Оцінюючи наведені обставини, в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до норм ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial