Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донуглепоставка» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 26.01.2016 року по 05.10.2017 року, де працював в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті. 05.10.2017 року він був звільнений з посади на підставі ст. 38 КЗпП України. На даний час відповідач мав заборгованість перед ним по заробітній платі у розмірі 15559,09 грн. У зв'язку з наявністю заборгованості по заробітній платі, яка на момент звільнення не виплачена позивачу, останній просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 15559,09 грн., середній заробіток за весь час затримки у розмірі 27228,50 грн. В подальшому позивач позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі просив залишити без розгляду.( а. с. 42-43). Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв'язку з тим, що підприємство знаходиться у важкому скрутному становищі у зв'язку з наявністю спору у господарському суді Донецької області. Кошти для всіх виплат здійснюються відповідачем саме із надходжень на розрахунковий рахунок за виконані роботи, інших видів діяльності товариство не здійснює, тому додаткових джерел для отриманих грошей не має. Вказали, що кількість днів затримки розрахунку з 05.10.2017 року по 15.12..2017 року склала 51 день, тому сума середнього заробітку складає 17687,44 грн. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач в судове засідання не з'явився, просив справу слухати без його участі ( а. с. 47). Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач двічі не з'явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач з 26.01.2016 року по 05.10.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті ( а.с. 10, 27-28). Наказом № 81к від 05.10.2017 року позивача було звільнено з посади на підставі ст. 38 КЗпП України ( а.с. 28). Як вбачається з матеріалів справи підприємство розрахувалось із заборгованістю по заробітній плати 28.12.2017 року ( а.с. 29-32) Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому визначальним є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку . Підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Оскільки відповідач не виплатив позивачу вчасно суми, що належать йому у зв»язку із звільненням, згідно ст.. 117 КЗпП України відповідач має виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, суд приходить до висновку і погоджується з доводами позивача, викладеними в позовній в заяві про те, що остаточний розрахунок був здійснений відповідачем саме 28.12.2017 року. Середньоденний заробіток позивача становить 346,81 грн. ( а.с. 29). Середній заробіток за час затримки розрахунку становить 20808,60 грн. ( 346,81 х 60=20808,60 грн.). Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог, зокрема про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 20808,60 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 208,08 грн. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт,що позивачем не уточнювались позовні вимоги, проте заявлялись вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, підприємство фактично розрахувалось з позивачем по заробітній платі 28.12.2017 року, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог - в розмірі 20808,60 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, то в цій частині вони повинні бути залишені без розгляду на підставі поданої заяви, що відповідає ст. 257 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 208,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial