Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, який обґрунтовує тим, що за останнім рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13.04.2017 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та відповідно до довідки-розрахунку відповідач сплачує, аліменти на утримання дитини в меншому розмірі, ніж передбачено законом, тому вона просить збільшити розмір аліментів для дитини відповідного віку та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивач просить здійснити перерахунок починаючи з 2017 року у зв'язку з встановленням нових розмірів прожиткового мінімуму на одну особу та збільшенням з 30 відсотків від прожиткового мінімуму до 50 відсотків. 18.10.2018 року винесено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та призначення по справі підготовчого судового засідання. 21.12.2018 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, пояснила, що відповідач ухиляється від сплати аліментів в залежності від мінімальної заробітної плати, за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, хоч відповідач має більший дохід, оскільки в нього є станція технічного обслуговування, крім того його теперішня дружина також працює, інших дітей він не усиновлював, а тому спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, пояснила, що відповідач сплачує аліменти у розмірі визначеному рішенням суду, а саме 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а інколи буває і більше, сплачував аліментів не менше 713 гривень в місяць. На даний час у відповідача не має заборгованості по аліментам. Аліменти в більшому розмірі відповідач на даний час сплачувати не спроможний, оскільки його нинішня сім'я складаються з 5 чоловік, крім того одна дитина є інвалідом з дитинства, а відтак вся його нинішня сім'я перебуває лише на його утриманні, оскільки його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того відповідач має хвороби та не може в більшому розмірі сплачувати аліменти, оскільки не може знайти собі більш високооплачувану роботу. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.02.2014 року. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою. Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 13.04.2017 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця с. Небилів, Рожнятівського району Івано-Франківської області, аліменти на неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки рішенням Обухівського районного суду Київської області присуджено до стягнення з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то збільшення розміру аліментів не повинно змінювати способу виконання рішення, а тому збільшений розмір аліментів підлягає визначенню так само в розмірі частини від усіх видів доходу. Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився розмір прожиткового мінімуму на одну особу та збільшився з 30 відсотків від прожиткового мінімуму до 50 відсотків, а також враховуючи те, що розмір аліментів призначений за рішенням суду раніше є меншим ніж встановлений законом та є недостатнім для утримання дитини. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду переконливих доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Також суд вважає посилання відповідача на необхідність утримання іншої дитини недостатньо обґрунтованими, оскільки судове рішення про стягнення аліментів на іншу дитину відсутнє, розмір аліментів (коштів на утримання іншої дитини) не конкретизований і нічим не встановлений, відповідних доказів відповідач не надав і свою позицію в цій частині не довів належними і допустимими доказами, тому такі доводи не можуть покладатись в основу судового рішення, оскільки за таких умов суд не може прийти до висновку, що загальний розмір витрат на утримання дітей буде перевищувати встановлені законом розміри і є надмірним тягарем для відповідача. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів із 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 31.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття, що є співмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими та підлягають до задоволення на вказану суму. Відповідно п.1 ч.1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, позовні вимоги позивача в частині здійснення перерахунку за минулий період, починаючи з 2017 року у зв'язку з встановленням нових розмірів прожиткового мінімуму на одну особу та збільшенням з 30 відсотків від прожиткового мінімуму до 50 відсотків, суд вважає не обґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Крім того, покладення певних обов'язків на особу, яка не є відповідачем у справі за змістом пред'явленого позивачем позову неможливе, оскільки позову до відповідного органу державного виконавчої служби не пред'являлось. Також позивачем не наведено правового обґрунтування таких позовних вимог, тому в їх задоволенні слід відмовити. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: partial