Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивачка зазначає, що працювала у відповідача. При звільненні з роботи їй не була виплачена заробітна плата. Зважаючи на це вона звернулася до суду з позовом, згідно до якого просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 15.05.2013 року по 28.01.2014 року в сумі 19 121 грн. 97 коп. Позивачка не з'явилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача не з'явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, але частково. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка працювала у відповідача, та була звільна з роботи 15.05.2013 року. 06.11.2013 р. був виданий судовий наказ в справі № 570/5096/13-ц про стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості з заробітної плати. У довідці відповідача від 23.10.2013 р. № 367 зазначено розмір середньоденної заробітної плати, який складає 73, 83 грн. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. При цьому суми коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зазначаються без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вина власника не виключається при фінансових труднощах підприємства чи відсутності грошей на розрахунковому рахунку. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими. Розрахунок заборгованості проводиться наступним чином: кількість робочих днів множимо на середньоденний заробіток. Кількість робочих днів з 15 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року складає 158 днів; з 01.01.2014 року по 28.01.2014 року кількість робочих днів - 18, а всього робочих днів за весь період затримки розрахунку при звільненні (в межах заявлених позовних вимог) - 176 днів. Отже, заборгованість складає: 176 днів х 73, 83 грн. = 12 994 грн. 08 коп. Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково, на суму 12 994 грн. 08 коп. Суд зважає на положення статті 233 КЗпП України, яка визначає строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Такий термін звернення до суду за захистом порушеного права для даного виду правовідносин визначений строком в три місяці. У Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, початок перебігу якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався (пункт 1 резолютивної частини). Як зазначалося, судовий наказ про стягнення заробітної плати був виданий 06.11.2013 року, а позивачка звернулася до суду 29.01.2014 року. Тому суд вважає, виходячи з наявних матеріалів справи саме з 06.11.2013 року слід обчислювати строки звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, та враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" судові витрати складають 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial