Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Представник позивача - адвокат Семенюк О.Г., в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Червонослобідська сільська рада Черкаського району Черкаської області, у якій просила суд: -визнати заповіт [PERSON] , посвідчений секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області 18 жовтня 2018 року, реєстрований № 271, який зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 63263746, дійсним; -визнати позивача [PERSON] спадкоємцем за заповітом; -визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: -будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 березня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради; -земельну ділянку площею 1,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер 7124989000:03:002:0754, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 10 листопада 2002 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; -земельну ділянку площею 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території с. Червона Слобода, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю від 26 вересня 2001 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; -1/6 частку земельної ділянки площею 1,28 га, кадастровий номер 7124989000:03:002:0748, розташованої за адресою: Черкаська область, Черкаський район, в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ЧР № 17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10 листопада 2002 року. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач у справі [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батьків позивача відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: - \~ \~ \~ \~житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 березня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради; - \~ \~ \~ \~земельна ділянка площею 1,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер 7124989000:03:002:0754, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 10 листопада 2002 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; - \~ \~ \~ \~земельна ділянка площею 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Червона Слобода, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю від 26 вересня 2001 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; - \~ \~ \~ \~земельна ділянка площею 1,28 га, кадастровий номер 7124989000:03:002:0748, розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ЧР № 17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10 листопада 2002 року. За життя, 18 жовтня 2018 року, батьки позивача, кожен окремо, склали заповіт, відповідно до якого все своє майно, що буде належати їм на день смерті, заповіли позивачу у справі [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] позивач, як спадкоємець померлого за заповітом, звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори та 07 березня 2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин земельної ділянки площею 1,28 га, кадастровий номер 7124989000:03:002:0748, розташованої за адресою: Черкаська область, Черкаський район, в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ЧР № 17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10 листопада 2002 року. Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині на 1/6 частину вказаної земельної ділянки видано не було. Її мала б отримати мати позивача [PERSON] , але вона померла [INFO] . Після смерті матері позивач, як спадкоємець померлої за заповітом, звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нотаріус вважала, що заповіт [PERSON] від 18 жовтня 2018 року, посвідчений секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 271, не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Так, на думку нотаріуса, заповіт не містить часу його складання; у його тексті відсутні дані про те, що заповідач не може сам прочитати заповіт; у ньому відсутні дати народження свідків; а посвідчувальний напис не відповідає додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування. З вказаними мотивами позивач не погоджується та зазначає, що [PERSON] у момент складання заповіту була при пам`яті та добре розуміла значення своїх дій,\~а заповіт\~відповідав її\~внутрішній волі,\~був складений\~нею добровільно,\~без будь-якого\~примусу чи\~насильства.\~На думку\~позивача,\~окремі помилки,\~як то\~не зазначення\~дати \~народження свідків,\~не впливають\~на зміст\~заповіту і\~не являються\~порушенням його\~форми.\~Інші зауваження\~нотаріуса позивач\~вважає безпідставними.\~Вказує,\~що у\~тексті заповіту\~зазначено інформацію\~про наявну\~у [PERSON] \~хворобу \~сліпоту,\~відтак,\~ [PERSON] \~не могла\~ані прочитати,\~ані підписати\~заповіт,\~а тому\~він був\~прочитаний вголос\~і підписаний\~свідком [PERSON] .\~Зауважує,\~що свідки,\~присутні під\~час посвідчення\~заповіту,\~були сусідами [PERSON] і не являлись її близькими родичами чи членами сім`ї. При цьому, у заповіті вказані реквізити їхніх паспортів, що слугує підтвердженням того факту, що особи свідків були встановлені. Час складання заповіту «вісімнадцяте жовтня дві тисячі вісімнадцятого року, 10 год. 55 хв.» зазначений на 2-гому аркуші заповіту. Також, позивач наголошує, що нотаріусом не роз`яснено, чому, на його думку, посвідчувальний напис не відповідає додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, а тому таке твердження є абстрактним і безпідставним. Натомість, позивач зауважує, що у посвідчувальному написі наявна інформація про те, де, коли і ким посвідчено заповіт; у ньому вказано, ким його зачитано та ким підписано; а також зазначено про сплату державного мита. Вказаний посвідчувальний напис скріплено підписом секретаря Червонослобідської сільської ради Дубовик Ю.А. та печаткою Червонослобідської сільської ради. Відтак, висновок нотаріуса про нікчемність заповіту позивач вважає безпідставним, протиправним, та таким, що порушує його права. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 30 жовтня 2020 року, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 30 жовтня 2020 року за клопотанням представника відповідача адвоката Нікітюка А.М. підготовче судове засідання було відкладено до 20 листопада 2020 року. 16 листопада 2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог. 17 листопада 2020 року представником позивача адвокатом Семенюк О.Г. до канцелярії суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої представник позивача просила суд розглядати дану цивільну справу без урахування відзиву на позов, оскільки останній подано відповідачем з порушенням вимог щодо його подання. 30 жовтня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, разом з доказами направлення їхніх копій іншим учасникам справи, у яких Червонослобідська сільська рада Черкаського району Черкаської області просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Пояснення третьої особи долучено судом до матеріалів справи. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 22 грудня 2020 року, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. Відзив на позовну заяву, поданий відповідачем [PERSON] , а також відповідь на відзив, подану представником позивача [PERSON] , ухвалено не брати до уваги при розгляді справи судом. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 22 грудня 2020 року в судовому засіданні оголошено перерву до 15 лютого 2021 року. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Семенюк О.Г. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, виходячи з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Нікітюк А.М. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову. При цьому представник відповідача надав суду пояснення, аналогічні змісту письмових пояснень на позовну заяву про визнання заповіту дійсним, про визнання права власності на спадкове майно. Так, представник відповідача зазначив, що зі змісту заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області 18 жовтня 2018 року, вбачається, що останній був складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів у присутності двох свідків. При цьому, в тексті заповіту відсутні дані про те, що заповідач не може прочитати заповіт. Посилання позивача на те, що в тексті заповіту прямо зазначено про наявність у [PERSON] хвороби - сліпоти, що, на думку позивача, свідчить про неможливість заповідача ані прочитати, ані підписати заповіт, вважає безпідставним, адже в тексті заповіту, відповідно до вимог пункту 1.4 Глави III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, окремим пунктом має бути вказано, з якої причини заповідач не може не тільки підписати, а і прочитати заповіт, із зазначенням відповідних фізичних вад, хвороб, які роблять неможливими вчинення наведених вище дій заповідачем самостійно. Оскільки в заповіті [PERSON] від 18 жовтня 2018 року відсутні дані про те, що остання не може сама прочитати його, а вказано лиш про те, що заповідач не може його підписати, вважає, що під час посвідчення заповіту секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області було порушено вимоги п. 1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування в частині, де зазначено, що у разі запису заповіту з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, заповіт має бути прочитаний уголос заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Крім цього, представник відповідача зауважив, що зі змісту заповіту [PERSON] вбачається, що він складається з двох частин: тексту заповіту та посвідчувального напису. В тексті заповіту вказано, що заповіт складено в селі Червона Слобода Черкаського району Черкаської області вісімнадцятого жовтня дві тисячі вісімнадцятого року, що свідчить лише про дату та місце його складення. При цьому, у тексті заповіту відсутній час його складення, а також дати народження свідків, як того вимагає цивільне законодавство. У посвідчувальному написі заповіту зазначено час встановлення осіб свідків та перевірки їх дієздатності, що не можливо ототожнювати з часом складення заповіту. Відтак, твердження позивача з даного приводу представник відповідача вважає помилковими. Наголошує, що відповідно до додатків 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування передбачений посвідчувальний напис на заповіті, записаному зі слів заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, в якому зазначено, зокрема, після графи «Заповіт записаний мною...» - «У зв`язку з тим, що заповідач не може особисто прочитати текст заповіту у голос, за його (її) дорученням, в його (її) та моїй присутності текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними ним (нею) свідками» (додаток 3 Порядку) та «У зв`язку з тим, що заповідач не може підписати заповіт (із зазначенням конкретної причини) за його дорученням, у його (її) та моїй присутності, текст заповіту підписано особою (прізвище, ім я та по-батькові особи, яка підписала заповіт). Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених ним (нею) свідків» (додаток 5 Порядку). Зазначених обов`язкових відомостей посвідчувальний напис заповіту [PERSON] від 18 жовтня 2018 року не містить, що вказує на недотримання секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області вимог законодавства при складенні та посвідченні заповіту. З огляду на вищевикладене, представник відповідача вважає, що 18 жовтня 2018 року при складенні та посвідченні заповіту [PERSON] секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області Дубовик Ю.А. не дотримано вимог щодо його форми та посвідчення, а, відтак, вказаний заповіт є нікчемним. Посилаючись на постанову Верховного Суду в справі № 348/1259/18 від 31 березня 2020 року, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, у якій просила суд заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести у її відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За приписами частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Відтак, з урахуванням думки сторін, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Вислухавши сторін, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області померла мати позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 146 /а.с. 12/. 18 жовтня 2018 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області Дубовик Ю.А., яким на випадок своєї смерті заповіла позивачу у справі [PERSON] все своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право /а.с. 21/. Вказаний заповіт було складено у приміщенні Червонослобідської сільської ради за адресою: вул. Соборна, 2/1, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, а посвідчено вдома у заповідача за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з хворобою заповідача (сліпотою) та відсутністю можливості у [PERSON] прочитати і підписати заповіт особисто, за її дорученням та у присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , а також секретаря Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області Дубовик Юлії Андріївни, текст заповіту було вголос прочитано свідками [PERSON] і [PERSON] та підписано [PERSON] . При цьому факт наявності хвороби (сліпоти) у [PERSON] сторонами не оспорювався. Після смерті [PERSON] , відповідно до положень ст. 1220 Цивільного кодексу України, відкрилася спадщина на її майно, до складу якого, крім іншого, увійшли: - \~ \~ \~ \~житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 березня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради /а.с. 23/; - \~ \~ \~ \~земельна ділянка площею 1,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер 7124989000:03:002:0754, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 17-20-522т від 10 листопада 2002 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області /а.с. 28-29/; - \~ \~ \~ \~земельна ділянка площею 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Червона Слобода, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю серії І-ЧР № 020742 від 26 вересня 2001 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області /а.с. 27/; - \~ \~ \~ \~1/6 частина земельної ділянки площею 1,28 га, кадастровий номер 7124989000:03:002:0748, розташованої в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10 листопада 2002 року /а.с. 25/. З копії довідки Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 4076 від 19 листопада 2019 року вбачається, що за померлою [PERSON] рахується житловий будинок по [ADDRESS] . Як на день смерті, так і по даний час, крім неї в будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Земельна ділянка площею 0,25 га не приватизована. Заборона на будинок і земельну ділянку відсутня /а.с. 58/. Відповідно до листа Черкаської районної державної нотаріальної контори № 825/02-14 від 24 жовтня 2020 року, який надійшов на запит суду, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведено спадкову справу № 641/2019. Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися: [PERSON] (відповідач у справі) онука померлої, батько якої син померлої [PERSON] [PERSON] помер раніше [INFO] ; а також син померлої [PERSON] (позивач у справі). Свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про право власності не видавались. У матеріалах спадкової справи наявні заповіти від імені [PERSON] , копії яких додаються. Даних про осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після померлої [PERSON] , немає /а.с. 55/. Постановою державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. № 617/02-31 від 13 серпня 2020 року позивачу у справі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з тих підстав, що заповіт [PERSON] від 18 жовтня 2018 року, посвідчений секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 271, не відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому, нотаріус посилається на те, що: - у порушення вимог ст. 1247 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року, заповіт не містить часу його складення; - \~ \~ \~ \~якщо заповіт записаний зі слів заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, він має бути прочитаний заповідачем вголос та підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. В тексті наданого заповіту відсутні дані, що заповідач не може сам прочитати заповіт; - \~ \~ \~ \~оскільки заповіт був посвідчений в присутності свідків, необхідно було врахувати всі вимоги щодо даних свідків, а саме: відсутні дати народження свідків, що суперечить п. 1.4 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування; - посвідчувальний напис на наданому заповіті не відповідає формі, а саме: додаткам 3 та 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування /а.с. 20/. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що у жовтні 2018 року позивач у справі [PERSON] попросив її бути свідком при складенні заповіту його батьками [PERSON] та [PERSON] . Того дня вона разом із [PERSON] та [PERSON] спочатку поїхала до Червонослобідської сільської ради, де у них зі [PERSON] взяли паспорти, а потім повернулися додому до [PERSON] та [PERSON] , де була секретар сільської ради Дубовик Юлія Андріївна. Там вони прочитали заповіт і підписали його. У її присутності [PERSON] сказала, що «все її майно буде єдиному сину [PERSON] ». [PERSON] не могла прочитати заповіт особисто, оскільки не бачила (була сліпою). У заповіті розписалася вона ( [PERSON] ), [PERSON] та [PERSON] . Як виготовлявся текст заповіту, свідок не бачила. На уточнюючі запитання представника відповідача [PERSON] відповіла, що за [PERSON] доглядав син, вказала, що остання могла рухатися, але її водили, чи могла [PERSON] брати предмети, їй не відомо. Допитана як свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що у жовтні 2018 року [PERSON] запропонував їй бути свідком при складенні заповіту його батьками [PERSON] та [PERSON] . Того дня вона разом із [PERSON] та [PERSON] поїхали до Червонослобідської сільської ради, де у них з [PERSON] секретар сільської ради Дубовик Юлія Андріївна взяла паспорти та виготовила їхні копії. Потім вони повернулися до будинку [PERSON] та [PERSON] , де всі разом посвідчили заповіт, яким [PERSON] заповіла все належне їй майно своєму сину [PERSON] . При цьому, була присутня ще один свідок - [PERSON] . Зауважила, що [PERSON] була при здоровому глузді, лиш не бачила. Заповіт було зачитано вголос. Спочатку його зачитала [PERSON] , потім вона та ще один свідок, але хто саме: [PERSON] чи [PERSON] , не пам`ятає точно. [PERSON] підписала заповіт замість [PERSON] . Після цього його підписала вона та [PERSON] . Текст заповіту був виготовлений у сільській раді. На уточнююче запитання суду [PERSON] відповіла, що після смерті старшого сина [PERSON] [PERSON] , остання постійно говорила про те, що потрібно зробити заповіт та залишити все майно [PERSON] . Коли посвідчували заповіт, [PERSON] перепитувала: «Чи все там пишуть на Колю?». На уточнюючі запитання представника відповідача [PERSON] відповіла, що [PERSON] мала фізичну ваду сліпоту, не бачила геть, тому не могла поставити підпис, паралічу у неї не було. Допитана як свідок [PERSON] у судовому засіданні надала покази про те, що у жовтні 2018 року [PERSON] попросив її бути свідком при складенні заповіту його батьками [PERSON] та [PERSON] . Оскільки вона була у домашньому одязі, то у сільську раду разом із [PERSON] та [PERSON] не поїхала, лише передала свій паспорт. Почекала, поки останні повернулись разом із секретарем сільської ради [PERSON] . Оскільки [PERSON] була сліпа, [PERSON] зачитала заповіт і передала його всім для ознайомлення та підписання. При цьому секретар запитувала, чи згідна [PERSON] із заповітом, та чи бажає залишити все майно [PERSON] . Зауважила, що [PERSON] після похорону сина [PERSON] попросила її підписати замість неї заповіт, але під час тієї розмови не говорила, кому хоче заповісти майно, однак у день посвідчення заповіту виразила свою волю. На уточнюючі запитання представника відповідача [PERSON] відповіла, що [PERSON] була сліпа повністю, ложку брати могла. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила, що на момент посвідчення заповіту [PERSON] працювала секретарем Червонослобідської сільської ради. Восени 2018 року, у першій половині дня, до неї звернувся [PERSON] і повідомив, що його батьки бажають змінити заповіт. Оскільки останні не мали змоги прийти до сільської ради особисто, вона приїхала додому до заповідачів, де поспілкувалася з кожним з них окремо та встановила, що обоє розуміли значення своїх дій, на її запитання відповідали чітко, сумнівів щодо їхнього волевиявлення у неї не виникло. З`ясувавши, що [PERSON] не бачить, а тому не може написати посвідчувальний напис і підписати заповіт особисто, вона роз`яснила [PERSON] , що йому необхідно знайти трьох свідків для посвідчення заповіту матері, які не будуть їхніми родичами. Через деякий час [PERSON] знову приїхав до сільської ради, повідомив, що знайшов трьох свідків, та надав їхні паспорти. При цьому, разом з ним до сільської ради приїхало двоє свідків, але паспорти були надані всіх трьох. Надрукувавши текст заповіту, вони всі разом повернулися додому до заповідачів, де у присутності свідків було посвідчено заповіт. Свідками було зачитано текст заповіту вголос, спочатку одним, потім іншим, а також перепитано у [PERSON] , чи дійсно таке її волевиявлення. Заперечень, зміни волевиявлення у останньої не було. Лише після цього, у її присутності, всі підписали заповіт. Зауважила, що текст заповіту було виготовлено нею у приміщенні Червонослобідської сільської ради за адресою: вул. Соборна, 2/1, с. Червона Слобода Черкаський район, Черкаська область, а підписано, у зв`язку з хворобою [PERSON] , вдома у заповідача. Зазначила, що сліпота передбачає неможливість як прочитати, так і підписати заповіт. Пояснила, що дійсно у тексті заповіту не вказала дати народження свідків, однак, зауважила, що їхні особи вона встановила, а також зазначила у заповіті реквізити паспортів свідків та зробила копії їхніх паспортів. Окремі помилки, допущені нею при складенні тексту заповіту [PERSON] , пояснила браком досвіду, відсутністю у неї спеціальної освіти, а також відсутністю зразків заповітів. При цьому, наголосила, що волевиявлення заповідача не було порушено. Суд констатує, що показання свідків, викладені вище, є допустимими і об`єктивними. Відсутність будь-яких протиріч між ними дає підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі статтею 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відтак, заповіт є одностороннім правочином (дія однієї сторони), породжує виникнення прав та обов`язків у спадкоємця після смерті заповідача. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України). Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у частині другій статті 1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (стаття 1234 ЦК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. До них відносяться: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (стаття 1241 ЦК України). Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (частина третя статті 1235 ЦК України). За змістом частин першої та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Главою 85 ЦК України визначено правила, які встановлюють, хто може складати заповіт, ким він має бути посвідчений, яким чином оголошений та виконаний. Тільки при дотриманні всіх положень Закону можливе спадкування за заповітом. Загальні вимоги до форми заповіту визначено у статті 1247 ЦК України. Так, статтею 1247 ЦК України (тут і далі у редакції, чинній на дату посвідчення заповіту) встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За змістом частини четвертої статті 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року (далі - Порядок) визначено порядок посвідчення заповіту. Так, у пункті 1.2. розділу I цього Порядку зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Відповідно до положень пункту 2.3. розділу II Порядку при вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, визначеному статтею 43 Закону України "Про нотаріат". У разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування. Згідно із пунктом 2.11. розділу II Порядку посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування. Пунктом 1.4. розділу III Порядку закріплено, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Відповідно до положень частини другої статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). За частинами другою-шостою статті 1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Згідно з вимогами статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Будь-які права та обов`язки спадкоємців виникають лише після смерті заповідача, тобто розпорядження набувають юридичної сили не з часу посвідчення заповіту, а з моменту відкриття спадщини. Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України визначно, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України. Суд констатує, що волевиявлення заповідача [PERSON] , спрямоване на передачу майна саме сину [PERSON] , зафіксоване у заповіті від 18 жовтня 2018 року, було вільним та відповідало її волі. Як убачається зі змісту заповіту, його складено у письмовій формі, із зазначенням часу («вісімнадцяте жовтня дві тисячі вісімнадцятого року») та місця його складення («село Червона Слобода Черкаського району Черкаської області»). Крім того, у посвідчувальному написі заповіту вказано час встановлення осіб свідків та перевірки їх дієздатності «10 год. 55 хв.». Як уже зазначалося, судом встановлено, що вказаний заповіт було складено у приміщенні Червонослобідської сільської ради за адресою: вул. Соборна, 2/1, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, а посвідчено вдома у заповідача за адресою: [ADDRESS] . Із тексту заповіту вбачається, що у зв`язку з тим, що [PERSON] не могла підписати заповіт власноруч, на її особисте прохання, в її присутності та у присутності секретаря Червонослобідської сільської ради, текст заповіту підписала гр. [PERSON] , яка підтвердила факт підписання та прочитання вголос заповіту свідками своїм підписом у заповіті, а також будучи допитаною в судовому засіданні як свідок. Підпис [PERSON] на тексті правочину засвідчений посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, - секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області Дубовик Ю.А., із зазначенням причин, з яких текст правочину не міг бути підписаний заповідачем [PERSON] - хвороба останньої. Крім того, відповідно до вимог статті 1253 ЦК України та пункту 1.4. розділу III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року, спірний заповіт був посвідчений у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] , особу і дієздатність яких перевірено посадовою особою, яка вчиняла дану нотаріальну дію, - секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON] . При цьому, наявність у [PERSON] хвороби (сліпоти) й неможливість у зв`язку з цим підписати заповіт особисто підтверджується підписами свідків у заповіті, а також їхніми показами у судовому засіданні. Таким чином, підписання заповіту іншою особою на прохання заповідача відбулося з дотриманням вимог закону та відображало дійсне волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном. Відтак, сама по собі відсутність вказівки у заповіті на причину, з якої текст заповіту не міг бути прочитаний заповідачем особисто, а також відсутність вказівки у посвідчувальному написі нотаріуса на причину, з якої текст заповіту не міг бути підписаний заповідачем особисто, за наявності у ньому запису про те, що у зв`язку з хворобою (сліпотою) [PERSON] не може сама підписати текст заповіту, а також беручи до уваги встановлення обставин неможливості прочитання та підписання заповіту [PERSON] особисто за станом здоров`я, не свідчить про дефект форми заповіту та його недійсність у зв`язку з цим. Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеній у постанові від 06 березня 2018 року в справі № 0910/1403/2012-ц (провадження № 61-2900св18). З тексту спірного заповіту вбачається, що він містить відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, місце їхнього проживання, а також реквізити їхніх паспортів, відтак, суд дійшов висновку, що за зазначених обставин та за умови долучення до нього копій паспортів вказаних осіб, не зазначення у заповіті дати народження свідків, не є істотним порушенням порядку вчинення нотаріальної дії, не свідчить про дефект форми заповіту та має наслідком його недійсність. Судом встановлено, що заповіт було записано секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області [PERSON] зі слів [PERSON] , дієздатність якої перевірено, за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, прочитано вголос свідками, підписано посадовою особою, яка наділена відповідними повноваженнями, та засвідчено гербовою печаткою. Вимоги про внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру виконано, державне мито сплачено. Відтак, загальні вимоги, необхідні для чинності заповіту, при його складанні та посвідченні дотримано. При цьому, наявність формальних помилок при складенні заповіту та невідповідність заповіту деяким вимогам щодо його форми та змісту є формальними порушеннями, що не свідчать про нікчемність заповіту, не спростовують волевиявлення спадкодавця та презумпцію правомірності правочину. Отже, вказаний заповіт по формі, порядку його посвідчення, відображенню дійсного волевиявлення заповідача відповідає вимогам законодавства, чинного на момент вчинення нотаріальної дії щодо його посвідчення. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Доводи представника відповідача адвоката Нікітюка А.М. про необхідність врахування судом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 березня 2020 року в справі № 348/1259/18, є необґрунтованими, оскільки встановлені у тій справі фактичні обставини не є тотожними обставинам у справі, що є предметом даного судового розгляду, зокрема, у справі № 348/1259/18 заповіт не був підписаний власноручно ані заповідачем, ані іншою особою за його дорученням, а також у заповіті не було зазначено дати та місця народження заповідача, чого у даній справі не встановлено. Що ж до інших позовних вимог, зокрема: - \~ \~ \~ \~визнання позивача [PERSON] спадкоємцем за заповітом; - \~ \~ \~ \~визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно, а саме: - \~ \~ \~ \~будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 березня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради; - \~ \~ \~ \~земельну ділянку площею 1,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Червонослобідської сільської ради, кадастровий номер 7124989000:03:002:0754, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 10 листопада 2002 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; - \~ \~ \~ \~земельну ділянку площею 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території с. Червона Слобода, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю від 26 вересня 2001 року, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області; - \~ \~ \~ \~1/6 частку земельної ділянки площею 1,28 га, кадастровий номер 7124989000:03:002:0748, розташованої за адресою: Черкаська область, Черкаський район, в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ЧР № 17-20-521т, виданого Червонослобідською сільською радою Черкаського району Черкаської області 10 листопада 2002 року; суд вважає необхідним зазначити наступне. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Дана норма кореспондується з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України відповідно до яких кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відтак, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України, лише у випадку їх порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Викладене вище відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеній у постанові від 24 липня 2019 року в справі № 2-6322/04 (провадження № 61-29037св18). З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність визнання заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області 18 жовтня 2018 року та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 271, - дійсним, беручи до уваги відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з урахуванням вказаних обставин, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в цій частині, оскільки вказані вимоги є передчасними. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, ухвалюючи рішення, судові витрати у справі суд вважає необхідним віднести на рахунок держави. Враховуючи наведене та

Outcome: partial