Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У вересні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.03.2016 року у розмірі 24069,39 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву б/н від 18.03.2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, яка додається до позову. В подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 18000 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну мов кредитування. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htpp://privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач погодився на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Пунктом 1.1.3.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Отже, між сторонами був укладений договір, за яким у кредитора виник обов`язок інформувати позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Договору, а у позичальника відповідно отримання виписки про стан і здійснення операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5.). За п. 2.1.1.5.5. Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У разі незгоди зі змінами Умов та Правил або Тарифів клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість (п. 1.1.2.1.6. Договору). Також відповідач зобов`язаний згідно п. 2.1.5.7 Договору слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, згідно п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, простроченого кредиту, оплатити винагороду банку. Окрім того, п. 1.1.12.6.1 Договору передбачена сплата позичальником пені в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування, а відповідно до п. 2.1.1.12.10 Договору банк вправі вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань при невиконанні боржником обов`язків за Договором. На порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 13.08.2020 року складає 24069,39 гривень, з яких: 18427,55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 18427,55 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5641,84 - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 - гривень заборгованість за нарахованими процентами, відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пенею та комісією. З урахуванням вищенаведеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 24069,39 грн. та 2102 грн. судових витрат (а.с 2-5). Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, розгляд справи просив проводити за його відсутності, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 93, 104, 110). Відповідач [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, не заперечував щодо розгляду справи за його відсутністю. При розгляді справи 24.11.2020 року, 22.12.2020 року, відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, позовні вимоги визнав частково, пояснив, що у 2016 року він звернувся до банку із заявою та отримав кредит у розмірі 1400 грн., який згодом було збільшено до 18000 грн., і яким він користувався, поповнював рахунок, погашав заборгованість. Довідку про умови кредитування із встановленою процентною ставкою він не отримував, її не підписував, у зв`язку із чим не згоден з нарахованими йому процентами (а.с. 106-107, 114-116). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові докази долучені до матеріалів справи встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу зі Статуту банку, погодженого НБУ 06.09.2019 року, позивач є правонаступником публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" (а.с. 75-76). Згідно із фотокопією заяви, 18.03.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відомості про кредитну картку відсутні, розмір кредитного ліміту не встановлений, порядок і строк повернення кредиту відсутній, також анкета - заява не містить умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Заявник погоджується з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами та правилами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з договором про надання банківських послуг, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також йому роз`яснено умови кредитування та сукупну вартість кредиту (а.с. 13). До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract», 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Gold» 55 днів пільгового періоду», що відповідачем не підписані, та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, в т.ч. розміщені на сайті позивача (а.с. 14-69). За розрахунком банку, заборгованість відповідача по за вказаним договором станом на 13.08.2020 року становить 24069,39 гривень, з яких: 18427,55 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. - за поточним тілом кредиту; 18427,55 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 5641,84 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 гривень - нарахована комісія. Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом проводилося наступним чином: з 18.03.2016 року - 3,60 % на рік; з 26.03.2018 року - 3,50 % на рік (а.с. 6-10). З довідки про видачу кредитних карт відповідачу [PERSON] слідує, що він згідно кредитного договору № б/н отримав наступні картки: 18.03.2016 року № [NUMBER] зі строком дії до 12/19 року; 26.03.2018 року № [NUMBER] зі строком дії до 12/21 (а.с. 12). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картки відповідача слідує, що [PERSON] 18.03.2016 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 1400 грн., з 18.03.2016 року зменшено кредитний ліміт до 300 грн., з 18.03.2016 року зменшено кредитний ліміт до 300 грн., з 24.01.2018 року збільшено кредитний ліміт до 18000 грн., з 26.03.2018 року зменшено кредитний ліміт до 18000 грн., з 19.07.2018 року кредитний ліміт становить 0,00 грн. (а.с. 11). З виписки по кредитним рахункам відповідача за період 18.03.2016 року по 01.08.2020 року встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами Банку, зокрема, шляхом зняття грошей в банкоматі, розраховувався за надані послуги, періодично здійснював погашення заборгованості та поповнював картковий рахунок, починаючи з 20.03.2016 року по 01.08.2020 року (а.с. 77-81, 127-136, 137-143). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона (підприємець) взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті - заяві позичальника від 18.03.2016 року кредитний ліміт не встановлений, процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Зі змісту позовної заяви вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» заявляючи позовні вимоги про стягнення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.03.2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract», 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Gold» 55 днів пільгового періоду», а також на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не підписаний відповідачем, а тому в силу вищенаведених вимог ст. ст. 207, 1055 ЦК України він не є укладеним у письмові формі правочином відповідного виду і не може визначати правовідносини сторін кредитного договору. В той же час, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, і зокрема, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (а.с. 15-69). При цьому, суд враховує що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщений на сайті: www.privatbank.ua, який міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому йогоце не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами справи 18.03.2016 року, оскільки протилежні висновки суперечили б вищенаведеним вимогам ч. ч. 1, 2 ст. 207, ст. 1055 ЦК України про письмову форму договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (18.03.2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30.09.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в Постанові від 03 липня 2019 р. (Номер судового провадження: 14-131цс19), суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.03.2016 року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 5641,84 грн. задоволенню не підлягають. В той же час, довідкою про видачу карток, випискою по кредитним рахункам за період за період за період 18.03.2016 року по 01.08.2020 року, встановлено, що [PERSON] отримав дві кредитні картки зі строком дії до 12/19 року, до 12/21 року йому було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1400 гривень, який у подальшому збільшувався до 18000 грн., у зв`язку із чим відповідач користувався кредитними коштами Банку, зокрема, шляхом зняття грошей в банкоматі, розраховувався за надані послуги, періодично здійснював погашення заборгованості та поповнював картковий рахунок, починаючи з 20.03.2016 року по 20.08.2020 року (а.с. 12, 77-81, 123-143). За таких обставин, суд визнає належним і допустимим доказом у справі виписку по кредитному рахунку, так як у виписці відображаються всі операції за картковим рахунком відповідача [PERSON] , в тому числі, маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту, його зміну, зняття грошових коштів клієнтом та погашення ним заборгованості, а з довідки про отримання карток вбачається факт доведеності отримання відповідачем кредитних карток та користування ними і кредитними коштами, оскільки тільки йому було відомо ПІН-коди. Статті 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Разом з тим, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18.03.2016 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 18427,55 грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом в цій частині підлягають задоволенню, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 18427,55 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1609,29 грн. (2102,00 грн. х 18427,55 грн. : 24069,39 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial