Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Під час шлюбу у них народився син: [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18.12.2012 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 450 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала та просила суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня звернення до суду та стягнути з відповідача на її користь судові витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 280 гривень. Відповідач в судовому засіданні вказав, що не згідний із розміром аліментів в сумі 1000 гривень, а згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 900 гривень. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього : [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, яке міститься у матеріалах справи (а.с. 3). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 450 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачкою. Відповідач сплачує аліменти на утримання сина згідно рішення Коломийського міськрайонного суду 18.12.2012 року в розмірі 450 гривень щомісячно. Ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положеньст. 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01 травня 2017 року становить 1777 гривень. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержуача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, та змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення слід з дня набрання рішенням законної сили та стягнути з відповідача на користь позивачки 280 гривень витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial