Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], посилаючись на те, що 06.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 650 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки, [PERSON] зобовязання належним чином не виконує, просить стягнути з нього на користь банку заборгованість на загальну суму 1403,28 дол. США, яка складається із: 622,16 дол. США заборгованість за кредитом; 492,60 дол. США заборгованість по процентах; 199,04 дол. США заборгованість по комісії, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 23,79 дол. США штраф (фіксована частина); 65,69 дол. США штраф ( процентна складова) та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, оскільки відповідно до п.3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, термін дії карти зазначений на ліцьовій стороні картки (місяць та рік). Кратка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк дії картки, яка була видана банком [PERSON], закінчився у листопаді 2009року. Відповідно до наданих розрахунків, позивачу, про порушення своїх прав було відомо, починаючи з 2008 року, про що свідчить нарахована банком пеня за несвоєчасне виконання зобовязання відповідачем, незважаючи на те, що в 2009 році термін дії картки взагалі закінчився. ПАТ КБ "Приват банк" в порушення ст..ст. 254,257 ЦК України, лише в 2015 році звернувся до суду про захист свого порушеного права. Вважає, що позивач пропустив трирічний строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права, тому на підставах вищевикладеного просила відмовити в задоволенні даного позову у звязку з закінченням строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 650 дол. США, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до умов договору від 06.11.2006 року відповідачу надавався кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки Пунктом 3.1.1 розділу ІІ умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжної карки, передбачено, що строк дії картки зазначається на лицевому боці карти. Карта дії до останнього календарного дня зазначеного місяця. Судом встановлено, 06.11.2006 року позичальнику була видана картка «Універсальна» зі строком дії до листопада 2009 року.\~\~ Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з умов кредитування, строк дії картки, який відповідає строку повернення кредиту становить до 30 листопада 2009 року і саме з цієї дати, починається перебіг строку позовної давності. У відповідності до положень ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. У тексті укладеного сторонами договору та в умовах і правил надання банківських послуг не оговорено якогось іншого строку позовної давності. Отже, в цих правовідносинах діє загальний строк позовної давності. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Статтею 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Відповідно до наданого суду розрахунку останній платіж на погашення відсотків по кредитному договору відповідачем було здійснено 08.10.2012року. Вказана дата є початком перебігу позовної давності, тобто строку, у межах якого [PERSON] має звернутись з позовом до суду за захистом свого порушеного цивільного права у судовому порядку. Позивач із зазначеним позовом звернувся до суду 07.08.2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються із: заборгованості за кредитом 622,16 дол. США, заборгованості по відсоткам 492,60 дол. США підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача пені та штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань відповідно до кредитного договору, то суд вважає, що зазначені вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно, ч. 1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що банком була нарахована пеня та штрафи за період з 2008 року, суд вважає, що вимоги банка щодо стягнення з відповідача нарахованої пені у розмірі 199,04 дол. США та штрафів - 23.79 дол. США (фіксована частина), 65,69 дол. США (процентна частина) не підлягають задоволенню, оскільки на момент звернення з позовом до суду сплив річний строк позовної давності. На підставі ст.88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 294 грн. 97 коп..

Outcome: partial