Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 09 червня 2019 року йому відповідачем було навмисно заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2019 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень він перебував на стаціонарному лікуванні в ПП «Стоматологічний центр «ДЕНТ ХЕЛП» м. Хмельницький, на що було витрачено кошти в сумі 25 615 грн. 67 коп. Крім цього у зв`язку із заподіяними тілесними ушкодженнями він переніс значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності. Цими діями було завдано моральну шкоду, розмір якої позивач визначив в сумі 20 000 грн. [PERSON] частково відшкодував лікування в сумі 9 0000 гривень. Тому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 16 615 грн. 57 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутності. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09 червня 2019 року близько 19 год. в приміщенні магазину «АТБ Маркет», що знаходиться за адресою: м. Красилів, вул. Ціолковського, 3, [PERSON] , на ґрунті неприязних відносин, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком в обличчя [PERSON] , спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді ран внутрішньої поверхні нижньої та верхньої губи, травматичного зламу другого зуба верхньої щелепи, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вироком Красилівського районного суду від 19 листопада 2019 року було встановлено вину [PERSON] у скоєнні суспільно-небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікування в ПП «Стоматологічний центр «ДЕНТ ХЕЛП» м. Хмельницький, на що було витрачено кошти в сумі 25 615 грн. 67 коп. та підтверджується планом лікування в стоматологічному центрі від 03 липня 2019 року, касовими фіскальними чеками №№ 0001 від 29 червня 2019 року; 0000000176, 0000000178 від 28 січня 2020 року; 0000000332 від 28 лютого 2020 року; 0000000406 від 31 березня 2020 року; чеком № 32114 від 29 червня 2019 року, довідкою ПП «Стоматологічний центр» «Дент Хелп» № 29 від 14 травня 2021 року. Зазначені докази суд визнає належними, допустимими та достатніми для підтвердження розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача. [PERSON] частково відшкодував лікування [PERSON] в сумі 9 000 грн., що підтверджується розпискою від 01 липня 2019 року. Частинами 1,2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п. 3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2019 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та факт заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , чим заподіяно йому фізичного болю та страждань, суд, вважає, що вимоги позивача в частині наявності підстав для стягнення моральної шкоди є обґрунтованими. Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно п. 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Суд, визначаючи розмір моральної шкоди, оцінює глибину, тривалість душевних страждань, кількість часу та зусиль витрачених для вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права, фізичного болю та страждань, які зазнав [PERSON] під час вчинення кримінального правопорушення щодо нього, тривалість процесу лікування, тяжкість вимушеність змін життєвих стосунках, зниження активності життя, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, протиправність дій відповідача, наслідки, які настали у зв`язку із вчиненням злочину, а тому, враховуючи вимоги розумності, справедливості, виваженості суд приходить до висновку, що [PERSON] завдано моральної шкоди, яку слід визначити у розмірі 2 000 грн. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» на момент звернення позивача до суду із позовною заявою відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 424 грн. 44 коп.

Outcome: partial