Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Позивач, Банк) звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач 1, [PERSON]В.), [PERSON] (далі Відповідач 2, [PERSON]А.) про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення зобовязань за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач надав Відповідачу 1 кредитні кошти у розмірі 15000 гривень згідно кредитного договору №439-пк-2006 від 07.06.2006 року, зі сплатою по процентній ставці 0,0001 відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п. 3.2. кредитного договору 07.06.2009 року. Своїм підписом [PERSON] засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитного договору, графіком погашення заборгованості, розміром процентів за користування кредитними ресурсами, відповідальністю за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, банком було укладено договір поруки: №439-пп-2006 від 07.06.2006 року із [PERSON] Внаслідок невиконання відповідачами договірних зобов'язань за кредитним договором та договорами поруки банку завдано шкоди, яка станом на 01.02.2011р. складала 25357,22 грн., і тому банк був змушений звернутися з відповідною позовною заявою до суду, де рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.08.2012 року та Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року позовні вимоги Банку були задоволені частково, а саме стягнуто солідарно [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 7421,34 грн. а також судовий збір в сумі 229,40 та 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Обов'язок боржника сплачувати проценти, комісії та пені за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором, чого ані боржником, ані поручителями зроблено не було. У звязку з чим, звернулися до суду про стягнення з відповідачів за період з 01.02.2011 року по 05.01.2015 року заборгованості у розмірі 42860,08 грн., яка складається з: 7064,50 грн. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії; 35795,58 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, комісії. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 серпня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість завдану порушенням зобов'язання, у розмірі 42860,08 грн., за період - 02.02.2011 року по 05.01.2015 року яка складається з 7064,50 грн. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії та 35795,58 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, комісії. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір - 428,60 грн. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 серпня 2015 року змінено в частині розміру пені за прострочення заборгованості, комісії, стягнутої солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зменшивши її з 35795 грн. 58 коп. до 7000 грн.; зменшено загальний розмір заборгованості, стягнутий солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 42860 грн. 08 коп. до 14064 грн. 50 коп.; змінено в частині порядку та розміру стягнення з відповідачів на користь позивача розміру судового збору та стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в рівних частинах судовий збір у розмірі 142 грн. 70 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.08.2015 та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 28 листопада 2017 року цивільна справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 30 листопада 2017 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. 13 травня 2015 року на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідачів, відповідно до яких, позовні вимоги не визнають та вказають на те, що липні 2010 року позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом і рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого рогу від 10.08.2012 року було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] у рахунок заборгованості 25357,22 грн. та судовий збір. Рішенням колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області було змінено рішення першої інстанції, та було зменшено загальний розмір заборгованості з 25357,22 грн. до 7421,34 грн.. Рішення набрало законної сили, тому дана справа підлягає закриттю. Вважають, що ними було повністю виконано зобов'язання перед позивачем, тому просять закрити провадження по справі, позовні вимоги позивача залишити без задоволення. А також подана заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року (далі ЦПК України), що передбачено п.9 Розділу ХІІІ Перехідні Положення ЦПК України. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити та застосувати до позовних вимог строк позовної давності у три роки. Вказав на те, що липні 2010 року позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом і рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого рогу від 10.08.2012 року було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] у рахунок заборгованості 25357,22 грн. та судовий збір. Рішенням колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області було змінено рішення першої інстанції, та було зменшено загальний розмір заборгованості з 25357,22 грн. до 7421,34 грн.. Рішення набрало законної сили, тому дана справа підлягає закриттю. Вважає, що відповідачами було повністю виконано зобов'язання перед позивачем, тому просить закрити провадження по справі, позовні вимоги позивача залишити без задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що\~07.06.2006 року між ВАТ "Банк „Фінанси і Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 439-пк-2006 (далі Кредитний договір), за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 15 000 гривень, зі сплатою 0,0001 відсотків річних за користування кредитом. Позичальник згідно п.3.3 вказаного договору, зобов'язався щомісячно, в термін з 01 по 20 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 416,67 грн. відповідно до графіку і повністю повернути кредит не пізніше 07 червня 2009 року (п.3.2 Кредитного договору). Пунктом 4.7 Кредитного договору визначено, що Позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 262,50 гривень. Зазначена у цьому пункті Договору комісійна винагорода Банка сплачується Позичальником щомісячно, за весь період до моменту повного виконання Позичальником зобовязань по поверненню отриманих кредитних ресурсів. У пункті 4.8 Кредитного договору визначено, що Позичальник сплачує комісійну винагороду, згідно п. 4.7 цього Договору, за Останній звітний період не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначеного в п.3.2 цього Договору (т.1 а.с. 7-9). Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 07.06.2006 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 439-пп-2006, відповідно до якого останній зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне і повне виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, в тому числі щодо сплати основного боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплату комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2012 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Позивача заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1623,34 грн., заборгованість по комісії у сумі 2550,00грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 1624,00 грн., пеню за несвоєчасне погашення комісії в розмірі 1624,00грн. (т. 1 а.с. 16-19). Відповідно до постанови Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2014 року вбачається, що відповідачами погашена сума боргу в розмірі 7770 грн. 74 коп. (т. 1 а.с.135). Згідно зі ст.ст. 525, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Приписами ч.1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не передбачено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом та вбачається із наданого Позивачем розрахунку свої зобов'язання за Кредитним договором [PERSON] виконав лише 18 листопада 2014 року, що вказує на неналежне виконання останнім умов Кредитного договору, та [PERSON] мав заборгованість за Кредитним договором у період з 11.10.2013 року по 18.11.2014 року в сумі 1475,74 грн. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до пункту 6.1 Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежі, передбачених п.п.3.2, 3.3, 3.5, 4.4., 4.6, 4.7, 4.8 цього Договору, а також будь-яких інших строкових платежів, передбачених цим Договором. За таких обставин вбачається, що Позичальник своєчасно не повернув кредитні ресурси, у звязку із чим у відповідачів виник обовязок щодо сплати пені у розмірі обумовленому пунктом 6.1 Кредитного договору. Позивачем предявлено вимогу про стягнення з відповідачів пені нарахованої за прострочення погашення основного боргу за Кредитним договором в розмірі 1475,74 грн. за період з 05.01.2014 року по 17.11.2014 року (що становить 317 календарних днів), яка дорівнює 4678,10 грн., з розрахунку 1475,74 грн. х 317 днів х 1%. (т. 1 а.с.5). Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів простроченої суми заборгованості по щомісячній комісії, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по щомісячній комісії, судом встановлено наступне. У розділі І Кредитного договору сторони визначили терміни та поняття, згідно яких щомісячна комісійна винагорода комісійна винагорода за надання Кредитних ресурсів, що сплачується Позичальником щомісячно Банку у розмірі, встановленому п.4.7 цього Договору (т.1 а.с.7). Оскільки, відповідно до умов Кредитного договору, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються\~Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 4, 5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції чинній на момент укладення Кредитного договору) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, акредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 частина 1,3 ЦК України в редакції чинній на момент укладення Кредитного договору). При визначенні переліку супутніх послуг банки мають керуватися положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (відповідно до яких об'єктом зобов'язання є дії однієї сторони на користь другої). У зобов'язанні мають бути чітко визначені його суб'єкти та конкретизований його об'єкт. Відсутність або невизначеність (недостатня визначеність) зазначених елементів зобов'язання може бути підставою для оспорювання (або невизнання) факту виникнення зобов'язальних відносин. У разі декларування банком у договорі зі споживачем будь якої послуги, споживач має право не тільки знати в деталях предмет задекларованої послуги, а також отримати зазначену послугу належної якості, відповідно до умов договору. За положеннями частини 2 статті 1054 ЦК України визначено, що за договором кредиту на позичальника покладається обовязок повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі та на умовах встановлених договором. Вищенаведені положення статті 1054 ЦК України визначають, що комісійна винагорода не відноситься до основних послуг за кредитним договором, а є супутньою послугою. Аналізуючи умови Кредитного договору в частині щодо сплати щомісячної комісійної винагороди, вбачається, що у Кредитному договорі неконкретизовані, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Позначення у Кредитному договорі сплати комісійної винагороди за надання Кредитних ресурсів є додатковим обовязком по сплаті фіксованої суми за користування кредитними ресурсами одночасно із відсотками за договором. Відповідно до ч. 8\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Встановивши у Кредитному договорі сплату щомісячної комісійної винагороди за надання кредитних ресурсів, Кредитодавець не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. Отже, Кредитор нараховував, а позичальник сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позичальника, що є незаконним. Таку правову позицію зазначив Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-174цс16. Крім того, аналізуючи положення Кредитного договору, а саме: п. 4.7 та п. 4.8, а також Додаток №1 до Кредитного договору, суд вбачає, що щомісячна комісійна винагорода визначена до сплати Позичальником у фіксованій сумі та підлягає сплаті за Останній звітний період не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначеного в п.3.2 цього Договору, тобто до 07.06.2009 року. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім перек онанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи всі вище наведені норми чинного на час укладення Кредитного договору законодавства, умови визначені Кредитним договором, суд приходить до висновку, що Позивач необґрунтовано здійснював нарахування щомісячної комісійної винагороди, а тому позовні вимоги в частині стягнення нарахованої простроченої комісійної винагороди за період з 01.02.2011 по 04.01.2014 року та нарахованої на неї пені не підлягають задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі по 23,39 гривень з кожного відповідача. На підставі ст. 129 Конституції України, ст. ст. 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 509, 525, 530, 549, 553, 554, 1054 ЦК України та

Outcome: partial