Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду із названою позовною заявою, якою просила суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача, [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з часу звернення до суду, а також стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання доньки періодично щомісячно по 500 грн. для оплати навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що за рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 жовтня 2013 року по справі № 641/9666/13-ц відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення повноліття. Разом із тим, рівень доходів позивача знизився, на даний час позивач офіційно не працює, у звязку із чим позивач не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере. Для навчання в школі - купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. Такі витрати (навчання дитини в англійській та музичній школах, придбання відповідного приладдя, харчування, лікування) позивач несе самостійно. У той час відповідач є фізичною особою-підприємцем, однак доходи приховує, від участі в утриманні дитини у розмірі, більшому за визначений судом, фактично відмовився. Справа розглядається в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, клопотань про призначення судового засідання із викликом сторін не надходило. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким він проти позовних вимог заперечував, зазначив про те, що на його утриманні знаходиться донька від іншого шлюбу, матір доньки померла, та у звязку із вихованням доньки протягом більш як трьох років підприємницьку діяльність не здійснює, має мінливий дохід близько трьох тисяч гривень на рік, а тому не може сплачувати аліменти у більшому розмірі. Також відповідачем зазначено про те, що позивач не надав доказів на підтвердження додаткових витрат. Зваживши на позиції сторін та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного. Кожна сторона, за ч.3 ст.12 ЦПК України, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до п.1 ч.5 ст.178 ЦПК України, до відзиву додаються всі наявні у відповідача докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Схоже закріплено у частині 2 статті 182 СК України: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.». Аксіомою є закріплена у статті 180 Сімейного кодексу України норма: «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». Участь в утриманні дитини, за відсутності відповідно домовленості, має бути рівною. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже чинним національним та міжнародним законодавством на батьків покладено обовязок батьків забезпечувати нормальний розвиток дитини, допоки дитина не досягне повноліття, а в деяких випадках і до отримання нею вищої освіти. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року до названої статті внесені зміни, зокрема мінімальний розмір аліментів на одну дитину збільшено з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України Про державний бюджет на 2018 рік для дітей віком від 6 до 18 років станом на момент розгляду справи визначено прожитковий мінімум на рівні 1944 гривні на місяць. Таким чином, розмір аліментів на утримання кожної дитини станом на момент розгляду справи не може бути меншим за 822 гривні на місяць. Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18.10.2013, по справі № 641/9666/13-ц, встановлено обовязок відповідача на утримання його доньки із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, з врахуванням індексації відповідно законодавства, починаючи з 18.09.2013 року і до її повноліття. Відомості про індексацію аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] суду не надані. Добровільної додаткової допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Отже, на даний час розмір аліментів, які примусово стягуються з [PERSON] на утримання його доньки майже вдвічі менший за мінімум, визначений законом. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, відповідно до ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 185 СК України на батьків покладено обовязок брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір таких витрат, зокрема вартість шкільного приладдя, додаткових курсів, харчування, лікування та ін. наданими сторонами доказами не доведено. Зменшення розміру доходів позивача наявними матеріалами справи не доведено, як і рівень доходів та витрат відповідача. Як зазначено у Постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Також суд вважає доведеним та враховує той факт, що на утриманні відповідача є інша донька [PERSON], [INFO], яка має таке ж право на утримання батьком, як і спільна із позивачем донька. Зважаючи на викладене, суд вважає завищеними вимоги позивача щодо стягнення із відповідача 2/3 частин його заробітку (доходу) та необґрунтованою вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування. Разом із тим,

Outcome: partial