Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з уточненим позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби в Одеської області про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач просить в рахунок основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 685 669 гривень 46 копійок за кредитним договором № 716 від 10.08.2006 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10 серпня 2006 року, реєстровий номер 6929, а саме на квартиру [ADDRESS], шляхом продажу ПАТ «Державний ощадний банк України», як іпотекодержателем від свого імені іпотеки будь-якій особі покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку нерухомого майна, проведеного 14.11.2014 року СОД ФОП [PERSON], не нижчою ніж 603 700 гривень на момент реалізації; надати ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, в тому числі в Реєстраційній службі головного управління юстиції в Одеській області та нотаріусів будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Одеській області; стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3 654,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що, 10 серпня 2006 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON], було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 716, відповідно до якого, він отримав кредит в сумі 180 000 гривень 00 копійок. Строк дії договору встановлено до 10.08.2007 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків в розмірі 17 % на рік за користування ними. З часу отримання кредиту [PERSON], належним чином не виконував зобов'язання в наслідок чого виникла заборгованість в сумі 685 669 гривень 46 копійок. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 716 від 10.08.2006 року, 10.082006 року між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В., за реєстраційним номером 6929. Предметом іпотечного договору є квартира [ADDRESS]. Сторони за умовами Іпотечного договору дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 258 201 гривень 00 копійок. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови кредитного договору та договору іпотеки від 10.08.2006 року просить задовольнити позов. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.192). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 10 серпня 2006 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON], було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 716, відповідно до якого, він отримав кредит в сумі 180 000 гривень 00 копійок. Строк дії договору встановлено до 10.08.2007 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків в розмірі 17 % на рік за користування ними. (а.с 6-12). У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 716 від 10.08.2006 року, 10.082006 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В., за реєстраційним номером 6929. Предметом іпотечного договору є квартира [ADDRESS]. Сторони за умовами Іпотечного договору дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 258 201 гривень 00 копійок (а.с.13-18); З часу отримання кредиту [PERSON], належним чином не виконував зобов'язання в наслідок чого, станом на 08.05.2015 року виникла заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 716 від 10.08.2006 року в сумі 685 669 гривень 46 копійок, в тому числі: заборгованість за кредитом 180 000 гривень; прострочена заборгованість за відсотками за період з 01.09.2006 року по 30.04.2015 року - 250 843 гривень 86 копійки, прострочена комісійна винагорода у сумі 137 гривень 88 копійок; пеня за прострочений борг за період з 08.05.2012 року по 08.05.2015 року - 107 463 гривень 69 копійки , пеня за прострочені відсотки за період з 08.05.2012 року по 08.05.2015 року - 131 024 гривень 03 копійки; три відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 08.05.2012 року по 08.05.2015 рік у сумі 16 200 гривень, що підтверджується розрахунком боргу (а.с.185-191); Відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], яке видане 25.09.1996 року ВАТ «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування», власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.20); Відповідно до довідки КП «ЖКС «Пересипський» про склад сім?ї та прописку №25 від 02.04.2015 року в квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (а.с.176); 07.08.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» направив [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимогу про звільнення житлового приміщення та зняття з реєстрації (а.с.21,22,23); Відповідно до звіту про оцінку квартири [ADDRESS], проведеного 14.11.2014 року СОД ФОП [PERSON], ринкова вартість об'єкту нерухомого майна складає 603 700 гривень (91-111); Відповідно до копії актового запису про смерть №2397, який складений 29.05.2010 року Першим Приморським відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції, [PERSON] [INFO] помер (а.с.163-164); Відповідно до листа Четвертої Одеської державної нотаріальної контори №687/01-16 від 03.03.2015 року, спадкова справа до майна [PERSON], [INFO] держнотконторою не заводилася (а.с.148); Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, визначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Стаття 14 ЦК України, визначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачена реалізація предмету іпотеки за рішенням суду шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно п.п.1 п. 42 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року суд, визначаючи початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи те, що відповідач, порушив умови Кредитного договору та до теперішнього часу не сплатив Банку суму заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим зі сторони останнього триває прострочення виконання зобов'язання, що згідно зі ст. ЗЗ Закону України «Про іпотеку» є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частиною 3 статті 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частин 1, 2статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного суду України від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині виселення, зняття відповідачів з реєстраційного обліку та надання позивачу права на отримання документів, суд вважає передчасними та відмовляє в задоволені цієї частини позовних вимог. Відповідно до ст.ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 3 654 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial