Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого В.Коровинецькою селищною радою Чуднівського району Житомирської області, про що складено актовий запис № 17 від 05.09.1998 р., про визначення місця проживання неповнолітнього сина - [PERSON] з матір»ю та зміну прізвища. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, які були об»єднані в одне провадження. В подальшому в ході розгляду справи позивач за первісним позовом [PERSON] та відповідач [PERSON] подали до суду заяви про відмову від позовних вимог про визначення місця проживання дитини і закриття провадження у справі в цій частині, про що постановлена ухвала суду. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що 05.09.1998 р. між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований В.Коровинецькою селищною радою Чуднівського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 17. Від даного шлюбу у подружжя народились діти - [PERSON] та [PERSON]. Позивач посилається на те, що спільне проживання з відповідачем виявилось не можливим в зв»язку з різними поглядами на життя, побудову сім»ї, відносини між членами сім»ї, внаслідок чого фактичні шлюбні стосунки були припинені. Позивач втратила почуття любові, поваги та взаєморозуміння до відповідача, примирення вважає неможливим, оскільки спроби прийти до взаєморозуміння не дали бажаних результатів, в зв»язку з чим просила шлюб розірвати. Також позивач просить відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивач та її представник в ході судового розгляду підтримали позовні вимоги про розірвання шлюбу і зміну прізвища та просили позов задовольнити, посилаючись на те, що сторони тривалий час спільно не проживають, не ведуть господарство, мають окремий бюджет. Внаслідок постійних конфліктів позивач втратила почуття любові і поваги до відповідача, категорично заперечує проти надання строку на примирення. Відповідач в ході судового розгляду вимоги позивача про розірвання шлюбу визнав, зазначаючи, що оскільки позивач категорично заперечує проти подальшого існування сім»ї, можливості її зберегти він не бачить. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.1998 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований В.Коровинецькою селищною радою Чуднівського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 17. Після одруження дружина взяла прізвище «[PERSON]». Від даного шлюбу у подружжя народились діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз»ясненнями, які викладені в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, у них відсутні взаємні права і обов»язки, крім спільного виховання дітей. Між сторонами встановились неприязні стосунки, відсутнє взаєморозуміння, у позивача втрачено почуття любові. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Позивач категорично заперечує щодо подальшого збереження сім»ї і вважає це неможливим. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим та носить формальний характер. Подальше існування шлюбу, на думку суду, суперечить інтересам сторін у даній справі. Однак, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зміну прізвища з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.16 зазначеного Закону, державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться стосовно громадян України відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зміну прізвища.

Outcome: partial