Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБҐРУНТУВАННЯ ВИМОГ ПОЗИВАЧА ТА ВІДПОВІДАЧА Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 24.03.2021 року (т. 3, а.с. 34-37), просила поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя наступним чином: - виділити [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнати за позивачем право власності на вказане майно; - виділити [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнати за відповідачем право власності на вказане майно; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину вартості транспортного засобу марки Hyundai Sonata, 2008 року виготовлення в розмірі 118389,05 грн; - виділити у власність [PERSON] холодильник марки «LG» модель ПА- В359РVСА вартістю 2483,61 грн., телевізор марки «LG» модель 21FU3RLX-ZV» вартістю 983,61 грн., комод вартістю 580,60 грн., комп`ютерний стіл вартістю 683,60 грн., кухонні меблі вартістю 2684,43 грн, шафа-купе в комплекті з андресолею вартістю 4303,28 грн, шафу-купе з антресолею вартістю 1476,78 грн., диван відтінку коричневого кольору вартістю 1448,09 гривень, а всього на суму 11959,57 грн; - виділити у власність [PERSON] кухонні меблі вартістю 2684,43 грн., варильну газову поверхню марки «ARISTON» вартістю 1647,54 грн., духову піч марки «ARISTON» вартістю 2377,05 грн, пральну машину марки «LG» модель « WD-10180S» вартістю 2418,03 грн., посудомийну машину марки «BOSCH» модель SPV40EOOEU вартістю 4589,90 грн, а всього на суму 13716,95 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину від різниці вартості рухомого майна в сумі 878,69 грн; - стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 11.08.2001 року по 21.06.2017 року сторони перебували в шлюбі, стали батьками двох дітей [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2003 року народження. За період перебування в шлюбі сторонами було придбано певне майно, а саме квартиру [ADDRESS] , транспортний засіб марки Hyundai Sonata, 2008 року, рухоме побутове майно, перелічене у позовних вимогах. Між сторонами виникають конфлікти з приводу належності вказаного майна, відповідач стверджує, що він є одноособовим власником, оскільки на нього оформлено документи щодо права власності. На пропозиції добровільно здійснити поділ майна відповідач відмовляється. 14.06.2018 року представником відповідача адвокатом Хоменком С.О. подано до суду відзив, у якому вказано, що відповідач визнає, зокрема, ту обставину, що з квітня 2016 року сторони спільно не проживають та не мають спільного бюджету, під час шлюбу було придбано певне рухоме майно, але його перелік, який зазначений у позовній заяві, не відповідає дійсності, оскільки його за обсягом набагато менше, а позивачем включено майно, яке взагалі ніколи не знаходилося у квартирі під час спільного проживання. Автомобіль [PERSON] наразі відповідачу не належить, крім того, позивачу достеменно відомо, що вказаний автомобіль було придбано за особисті кошти відповідача. Спірна квартира також є особистою власністю відповідача, оскільки придбана за його особисті кошти. Що стосується решти майна, то встановити його обсяг не представляється можливим, оскільки майно було вивезене з квартири позивачем та третіми особами, тому відповідач не має до нього доступу та у зв`язку із вказаною подією відповідач звертався до правоохоронних органів (т. 1, а.с. 128-130). [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати спільним боргом колишнього подружжя грошову суму, яка він отримав за кредитним договором № 014/555074/14835 від 21.02.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у порядку зворотної вимоги (регресу) боргового зобов`язання за кредитним договором № 014/555074/14835 від 21.02.2007 року 325\~000,00 грн (т. 3, а.с. 63-67). В обгрунтування зустрічних позовних вимог вказано, що 21.02.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/555074/14835 на суму 33\~330,00 доларів США з метою придбання квартири [ADDRESS] . На підставі чого, [PERSON] вважає, що заборгованість за кредитним договором також є спільною сумісною власністю подружжя. В грудні 2020 року зобов`язання за кредитним договором виконано [PERSON] у повному обсязі, в розмірі 650\~000,00 грн, а тому половина вказаної суми підлягає стягненню з [PERSON] . Відзиву на зустрічну позовну заяву від [PERSON] не надходило. ІІ. ПРОЦЕДУРА І ПОЗИЦІЇ СТОРІН В судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат Дубенчук М.В. підтримали позовні вимоги і просили задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано належних та достовірних доказів про сплату кредитних коштів. [PERSON] \~та його\~представник \~адвокат Хоменко\~С.М.\~в судовому\~засіданні 13.12.2021\~року підтримали\~вимоги за\~зустрічною позовною\~заявою,\~визнали частково\~позовні вимоги\~ [PERSON] .\~ Всудовому засіданні стороною долучено письмові пояснення, згідно яких [PERSON] визнає позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , а також вимоги щодо поділу рухомого майна, що знаходиться у квартирі. Проте, заперечує щодо задоволення первісного позову в частині стягнення компенсації за транспортний засіб. Відповідач стверджує, що спірний транспортний засіб було придбано після фактичного припинення шлюбу сторін, за власні кошти відповідача та був особистою власністю, тому поділу не підлягає. (т. 3, а.с. 130-131). В підтвердження вказаної обставини, просив допитати свідка на рахунок отримання [PERSON] в борг коштів для купівлі транпортного засобу. Протокольною ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідка, оскільки покази свідка є неналежним доказом для підтвердження обставин передачі коштів. Від третьої особи ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в матералах справи міститься заява від 11.08.2021 року про проведення розгляду справи за відсутності представника банку (т. 3, а.с. 82). ІІІ. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Ухвалю суду від 15.11.2017 року застосовано заходи забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] . Ухвалою суду від 20.03.2019 року по справі призначено товарознавчу, автотоварознавчу, оціночно-будівельну експертизи, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 11.05.2019 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 30.09.2019 року провадження у справі зупинено для продовження виконання товарознавчої експертизи. Ухвалою суду від 21.11.2019 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду\~від 16.12.2019\~року провадження\~у справі\~зупинено для продовження виконання товарознавчої експертизи. Ухвалою суду від 23.01.2020 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 24.06.2020 року провадження у справі зупинено для продовження виконання оціночно-будівельної експертизи. Ухвалою суду від 10.08.2020 року провадження у справі поновлено. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 11.08.2001 року та який було розірвано рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 21.06.2017 року (т. 1, а.с. 14). В шлюбі сторони стали батьками двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно договору купівлі-продажу квартири від 21.02.2007 року, [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с. 131-133). 21.02.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/5550/74/104835, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії (кредит) з лімітом 33000,00 доларів США строком до 21.01.2027 року зі сплатою 13,25% річних. Згідно п. 2 кредитного договору, кредитні кошти призначені на споживчі цілі (т. 1, а.с. 134-137). 21.02.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, за умовами якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №014/5550/74/104835 від 21.02.2007 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS] (т. 1, а.с. 138-142) У висновку експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 07.07.2020 року №12/4-39 за наслідками проведення оціночно-будівельної експертизи, встановлено, що ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 21.06.2017 року імовірно може становити 435\~002,4 грн (т. 2, а.с. 188-215) Зі змісту відповіді Регіонального сервісного центру в Житомирській області від 04.02.2019 року №31/6-339 автомобіль Hyundai Sonata, 2009 року виготовлення, кузов № [NUMBER] , зокрема з 27.04.2016 року по 04.03.2017 року був зареєстрований з реєстраційний номером [NUMBER] за [PERSON] (т. 1, а.с. 172). Згідно висновку експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №11/29 від 26.04.2019 року за наслідками проведення авто товарознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 04.03.2017 року могла складати 236 778,10 грн (т. 1, а.с. 242-248). В ході розгляду справи сторонами надавались опис та перелік рухомого побутового майна, яке є предметом спору та знаходиться у квартирі [ADDRESS] (т. 2, а.с. 53-56). У висновку\~експерта Житомирського\~науково-дослідного\~експертно-криміналістичного\~центру МВС\~України від\~12.03.2020\~року №12/1-15,\~за наслідками\~провадження судової\~товарознавчої експертизи,\~встановлено,\~що ринкова\~вартість телевізора марки «LG» модель 21FU3RLX-ZV» становить 983,61 грн, холодильника марки «LG» модель ПА- В359РVСА - 2483,61 грн., варильної газової поверхні марки «ARISTON» - 1647,54 грн, духової печі марки «ARISTON» - 2377,05 грн, комода - 580,60 грн, комп`ютерного столу - 683,60 грн, кухонних меблів - 2684,43 грн, кухонних меблів - 2684,43 грн, дивана відтінку коричневого кольору - 1448,09 грн, шафи-купе в комплекті з андресолею - 4303,28 грн, шафу-купе з андресолею - 1476,78 грн, пральної машини марки «LG» модель « WD-10180S» - 2418,03 грн, посудомийної машини марки «BOSCH» модель SPV40EOOEU - 4589,90 грн (т. 2, а.с. 118-131). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до частини першої 355\~ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Норми статей\~57,\~60 СК України\~встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. Поряд з тим, відповідно до пунктів 1-3 ч. 1 ст. 57 СК України\~\~особистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка є: 1)\~майно,\~набуте нею,\~ним до\~шлюбу; 2)\~майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але на\~підставі договору\~дарування або\~в порядку\~спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 Сімейного Кодексу України\~та\~ст. 372 Цивільного Кодексу України. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Згідно із частиною четвертою\~статті 81 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України\~ у\~разі визнання\~відповідачем позову\~суд за\~наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Сторони у справі зазначають, що припинили спільно проживати з квітня 2016 року. Судом встановлено, що квартиру [ADDRESS] , рухоме побутове майно, що знаходиться у квартирі придбано до 21.06.2017 року, а встановлена висновками експертів вартість указаного майна сторонами не оспорюється. Оскільки [PERSON] визнаються позовні вимоги щодо поділу нерухомого майна та рухомого побутового майна, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за сторонами права власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS] та щодо виділення у власність сторонам визначених у позові обсягу рухомого майна (побутової техніки, меблів). До обсягу спільного майна подружжя, яке було придбано в період шлюбу відноситься автомобіль Hyundai Sonata, 2009 року виготовлення, кузов № [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] 27.04.2016 року. 04.03.2017 року [PERSON] відчужено указаний автомобіль [PERSON] 30.08.2018 року Головним управлінням ДФС у Житомирській області надано відомості про отримані доходи [PERSON] та [PERSON] за період з 01.01.2001 року по 31.12.2017 року (т. 1, а.с. 146). Так, згідно вказаних відомостей щодо [PERSON] , за період з 01.01.2001 року по третій квартал 2006 року, та з третього кварталу 2013 року по перший квартал 2014 року відомості про доходи відсутні. У решті часу вказаного періоду (з 01.01.2001 року по 31.12.2017 року) [PERSON] регулярно отримувала доходи у вигляді соціальних виплат та заробітної плати (т. 1, а.с. 147-148). Щодо [PERSON] , то за період з першого кварталу 2001 року по перший квартал 2002 року, другий квартал 2004 року, з четвертого кварталу 2004 року по перший квартал 2006 року, перший та другий квартал 2009 року - відомості про доходи відсутні. У решті часу вказаного періоду (з 01.01.2001 року по 31.12.2017 року) [PERSON] регулярно отримував доходи у вигляді страхових виплат, заробітної плати та інших виплат (т. 1, а.с. 149-153). Суд вважає, що відповідачем не доведено, що транспортний засіб було придбано за його особисті кошти, оскільки з урахуванням ринкової вартості автомобіля та офіційних даних про майновий стан відповідача, вартість автомобіля значно перевищує отримані доходи, доказів того, що [PERSON] за особисті кошти придбав автомобіль в матеріалах справи відсутні. Відсутні докази і того, що транспортний засіб в установленому законодавством порядку було визнано особистою власністю [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] не спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно у виді автомобіля, оскільки транспортний засіб було відчужено без згоди позивача( що не спростовано відповідачем), остання має право на відшкодування їй 1/2 частки його вартості, яка згідно висновку експерта №11/29 від 26.04.2019 року становить 236 778,10 грн (1/2 118\~389,05 грн). Посиланя відповідача на те, що сторони припинили спільне проживання з квітня 2016 року та автомобіль було придбано після цього, не заслуговують на увагу, суд враховує, що на момент придбання автомобіля шлюб подружжя не було розірвано, автомобіль було придбано 27.04.2016 року, тобто через значно малий проміжок часу після того, як сторони почали проживати окремо, відповідачем не доведено, що рухоме майно придбано за його особисті кошти, а тому зазначені посилання позивача є неспроможними та такими, що не мають властивостей доказу, визначених статтею 80 ЦПК України. Крім того, згідно матеріалів справи спірний автомобіль було відчужено 04.03.2017 року, тобто до ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу, доказів того, що кошти від продажу автомобіля були поділені між сторонами відповідач не надає, що додатково вказує на те, що у позивача виникає право на відшкодування 1/2 частини вартості автомобіля. Як вже встановлено судом, 21.02.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/5550/74/104835, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії (кредит) з лімітом 33000,00 доларів США строком до 21.01.2027 року зі сплатою 13,25% річних. Згідно п. 2 кредитного договору, кредитні кошти призначені на споживчі цілі (т. 1, а.с. 134-137). Відповідно до частини третьої\~статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта\~статті 65 СК України\~встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна (пункти 23, 24 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Внаслідок придбання подружжям квартири у кредит боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами\~статті 544 ЦК України. Так, відповідно до\~статті 544 ЦК України\~боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. 23.01.2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надано виписки про рух коштів по рахункам №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , які відкрито до кредитного договору №014/5550/74/104835 від 21.02.2007 року, що укладений між банком та [PERSON] , за період з 21.02.2007 року по 30.06.2017 року, де відображені суми сплачених коштів. З вказаних виписок вбачається, що у період з 21.02.2007 року по 30.06.2017 року [PERSON] щомісячно здійснювалися платежі відповідно до кредитного договору №014/5550/74/104835 від 21.02.2007 року для погашення кредиту, відсотків та пені (т. 1, а.с. 66-106). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/5550/74/104835 від 21.02.2007 року, станом на 07.12.2020 року заборгованість погашена. Враховуючи,\~що в\~ході розгляду\~справи \~судом встановлено,\~що кредитний\~договір було\~укладено з\~метою придбання\~квартири [ADDRESS] , де сторони певний час проживали разом сім`єю, за даним рішенням здійснено поділ квартири та визнається право власності по 1/2 частині за кожним з подружжя, заборгованість за кредитним договором погашено у повному обсязі, проте частина коштів сплачена поза перебуванням сторонами в шлюбних відносинах, [PERSON] не надано доказів, що остання приймала участь в погашенні заборованості за кредитним договором після розірвання шлюбу, в період піля розірвання шлюбу з 21.07.2017 року за кредитним договором сплачено 341620,17 грн., суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги про визнання спільного боргу та стягнення коштів в порядку регресу підлягають до задоволення частково, а саме в стяненні 1/2 частини сплачених [PERSON] коштів після розірвання шлюбу. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до\~частин 1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що у позовній заяві (з урахуванням уточнень) [PERSON] визначено ціну позову 348\~728,51 грн та сплачено судовий збір у загальній сумі 3487,00 грн (т. 1, а.с. 1, 2, т. 3, а.с. 33). Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~та ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги щодо права власності та поділу квартири та рухомого побутового майна на загальну суму 230\~339,46 грн (1% 2303,39 грн), суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 1151,69 грн , решту 50 відсотків 1151,69 грн. стягнути з відповідача. Суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1183,89 грн за задоволену позовну вимогу про стягнення коштів за частину вартості транспортного засобу. Згідно квитанції від 06.08.2019 року №32 [PERSON] сплачено 1015,20 грн за проведення судової автотоварознавчої експертизи (т. 3, а.с. 114), квитанції від 18.02.2020 року №31 сплачено 3164,40 грн за проведення товарознавчої експертизи (т. 2, а.с. 109). З огляду на задоволення вимог [PERSON] про поділ рухомого майна, витрати понесені на проведення експертиз стягуються на її користь з [PERSON] . За пред`явлення зустрічної позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 3264,62 грн (т. 3, а.с. 62). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення зустрічних позовних вимог з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі\~1708,10 грн.

Outcome: partial