Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У грудні 2012 року державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 12 грудня 2009 року о 15 год. 00 хв. відповідач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Садовій в с. Спартак Ясинуватського району Донецької області, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» номерний знак [NUMBER], що належить позивачу. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали значних механічних ушкоджень. Постановою Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2010 року відповідача було визнано виним в скоєнні данного правопорушення. Цивільна - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в закритому акціонерному товаристві «СК «Провідна», яка сплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 25500 грн. Висновком експерного дослідження № 01А11 від 26 жовтня 2012 року вартість ремонту автомобілю «Деу Ланос» номерний знак [NUMBER] складає 43946,46 грн. Просили стягнути з [PERSON] на їх користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 18446,46 грн та понесені судові витрати. Рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2013 року позовні вимоги державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною задоволені: стягнуто з [PERSON] на його користь 18446,46 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та понесені судові витрати в розмірі 214,60 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог з урахування висновку судової автотоварознавчої експертизи з тих підстав, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, які суд вважав доведеними, судом порушено вимоги матеріального та процесуального права. Заслухавши суддю-доповідача, відповідача [PERSON], його представників [PERSON], які просили задовольнити апеляційну скаргу, представника позивача Мунтян О.М., яка просила апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відшкодування шкоди - скасуванню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено наступне. 12 грудня 2009 року о 15 год. 00 хв. відповідач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Садовій в с. Спартак Ясинуватського району Донецької області, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» номерний знак [NUMBER], що належить позивачу (а.с.49-50), внаслідок ДТП автомобілі зазнали значних механічних ушкоджень. Постановою Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2010 року відповідача було визнано виним в скоєнні данного правопорушення (а.с. 48). Цивільна - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в закритому акціонерному товаристві «СК «Провідна» (а.с. 118), яка сплатила позивачу страхове відшкодування в межах ліміту в сумі 25500 грн (а.с. 142). Апеляційним судом встановлено наступне. Між сторонами склалися цивільно-правовідносини по відшкодуванню шкоди. Відповідно до висновку експерта № 512028 автотоварознавчої експертизи від 02 квітня 2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Деу Ланос» номерний знак [NUMBER] складає 46652,23 грн; ринкова вартість автомобіля «Деу Ланос» номерний знак [NUMBER] на момент ДТП складає 41183,94 грн (а.с.а.с.180-189). На підставі п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно з ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 61 ч.4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено цю постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2010 року [PERSON] за вищевказане правопорушення було визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУАП (а.с. 48). Згідно зі ст. 1192 ЦК відшкодування шкоди полягає у покладенні залежно від обставин справи на відповідальну за шкоду особу обов'язку відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, в разі, якщо вартість виправлення пошкодженої речі перевищує вартість речі такого ж роду, суд за змістом цієї норми може з урахуванням обставин справи зобов'язати зазначену особу надати потерпілому річ такого самого роду або повністю відшкодувати збитки, завдані фактичною втратою пошкодженої речі. На підставі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз'яснює Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 15 постанови. від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до абз. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Ухвалюючи рішення в частині відшкодування шкоди, судом першої інстанції не було враховано вищевказаних вимог закону та роз'яснень Пленумів, тому рішення суду в цій частині на підставі п..п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що вартість відновлювального ремонту спірного автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження (а.с.187), тому розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження - 41183,94 грн. Таким чином з урахуванням сплаченого закритим акціонерним товариством «СК «Провідна» страхового відшкодування в сумі 25500 грн (а.с. 142) з відповідача на користь позоивача необхідно стягнути шкоду в сумі 15683,94 грн ( 41183,94 грн - 25500 грн) та зобов'язати державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною після відшкодування [PERSON] завданої шкоди передати йому пошкоджений автомобіль «Деу Ланос» номерний знак [NUMBER]. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Outcome: partial