Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 березня 2013 року у розмірі 108372,09 грн., мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов`язань з повернення кредиту та просив стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921 грн. 25 листопада 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2-4 ). Відповідач звернувся до суду з заявою , в якій визнав позов частково, просив зменшити розмір заборгованості та не застосовувати штрафні санкції,а також просив розглянути справу за його відсутності.Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Згідно рішення Єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519, було змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочене - АТ КБ «ПриватБанк»), який є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» . Судом встановлено, що 29 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, що складається із підписаної відповідачем заяви, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку. [PERSON] отримав кредитку «Універсальну, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 300 грн. та базовою процентною ставкою за кредитом 30 % на рік (2,5 % на місяць) на залишок заборгованості ( а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором № б/н від 29 березня 2013 року відповідач [PERSON] отримав кредитну карту з встановленим кредитним лімітом № 5211537447060471, терміном дії до 10/2016 року включно.(а.с.65) Останній платіж в погашення кредиту відповідачем здійснено у травні 2016 року. За розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, наданим позивачем, заборгованість відповідача станом на 30 вересня 2019 року складала 108372,09 грн., а саме: - 280,35 грн. заборгованість за кредитом, - 97554,97 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом, - 4900,00 грн. -заборгованість за пенею та комісією, - штрафу, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг»: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 5136,77 грн. - штраф (процентна складова) Судом враховано, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики, у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду №14-10цс18. Отже банк мав право на нарахування відсотків за користування кредитом до 01 листопада 2016 року. Пунктом 2.1.1.5.5 розділу 2.1.1.5 « Обов`язки клієнта» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, визначено обов`язок клієнта погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.6. розділу 2.1.1.12. «Порядок нарахування та оплати процентів і комісії. Порядок погашення боргових зобов`язань» Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 (триста шістдесят ) календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Частиною 3 ст. 1056 -1 ЦК України в редакції Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 55 днів пільгового періоду», що доданий до анкети-заяви , вказано про те, що базова процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі: - 2,5% на місяць на залишок заборгованості ( 30% річних) до 1 вересня 2014 року , - 2,9 % на місяць на залишок заборгованості (34,8% річних) до 1 квітня 2015 року, - 3,6 % на місяць на залишок заборгованості (43,2 % річних) , що обумовлено договором між сторонами (а.с. 8). Отже, зміна розміру фіксованої процентної ставки на прострочену заборгованість погоджено сторонами за умовами укладеного договору. Відповідно до ст. 257 ЦК України, до вимог щодо стягнення процентів встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 267 ЦК України ). З огляду на те, що відповідач не заявив про застосування позовної давності, суд не має підстав приймати до уваги наслідки спливу позовної давності. Сума заборгованості по процентам за кредитом станом на 1листопада 2016 року становить 6549,86 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Сума заборгованості за тілом кредиту за наданим розрахунком становить 280,35 грн., отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 6830,21 грн. (виходячи із розрахунку: 6549,86 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом + 280,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту). Щодо позовних вимог в іншій частині позову , суд виходить з такого. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом . Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов, при порушенні позичальником строків платежів за кожним з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Штраф обліковується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу (а.с. 28). Однак, до виниклих правовідносин щодо стягнення нарахованої пені та штрафів застосовуються положення ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де здійснювалася антитерористична операція. Штрафні санкції, що нараховані відповідачу відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов за порушення договору, були здійснені позивачем під час звернення до суду у листопаді 2019 року ( іншої інформації в розрахунку не зазначено). Оскільки відповідач є громадянином України, який зареєстрований та проживає в населеному пункті, де здійснювалася антитерористична операція ( с.м.т. Олександрівка Олександрівського району Донецької області) відповідно до Переліку населених пунктів, затвердженого розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року та на виконання ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», нарахування йому штрафних санкцій в цей період заборонено. Отже, позовні вимоги в частині нарахування суми штрафів задоволенню не підлягає . В частині позову про нарахування пені, суд враховує таке. Станом на 13 квітня 2014 року сума заборгованості за пенею позивачем не нарахована,а з 14 квітня 2014 року забороняється нарахування пені, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. За частиною 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов банку задоволено на 6,3 % (6830,21 х 100 :108372,09), з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції 121,02 грн. (1921 х 6,3 %).

Outcome: partial