Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, визначивши їх в розмірі 3500 грн., щомісячно, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23 років. В обґрунтування вимог позивач вказала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішення суду у 2018 році. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року з відповідача в її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною 23 років. Син проживає разом з нею, навчається на денні, контрактній (платній) формі навчання у Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського МОЗ України. Вартість освітніх послуг за весь курс навчання становить 188 800 грн. Її заробітна плата за останні шість місяців складає 155 118 грн. Відповідач займається викладацькою діяльністю та працює у Західноукраїнському національному університеті, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 30 вересня 2021 року відповідач подав відзив на позов. Вказав, що долучення позивачем квитанцій про оплату вартості навчання є безпідставним, оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з нього стягнуто половину вартості навчання сина. Вказане рішення суду ним виконано у повному обсязі. Заборгованості зі сплати аліментів у нього немає. Разом з тим, він не може сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки після розірвання шлюбу з позивачем був змушений переїхати зі свого місця проживання та орендувати житло, оплата якого потребує додаткових витрат. Будь-яких доході окрім заробітної плати він не отримує. Син [PERSON] проживає разом з позивачем у чотирьохкімнатній квартирі та має у власності дачу і гараж. Вказане майно було придбане та покращувалось ним разом з відповідачем, усі свої кошти він витрачав в інтересах сім`ї. Зазначив, що син забезпечений відповідним рівнем життя, має все необхідне для проживання та навчання, а тому аліменти у визначеному судом розмірі є достатніми та відсутні підстави для збільшення їх розміру. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засідання позивач позов підтримала, зіславшись на доводи викладені у ньому. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2018 року. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2020 року збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 14 200 гривень фактично понесених додаткових витрат на дитину. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи стягувати з 14 липня 2020 року і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку. З договору про надання освітніх послуг за №100 від 19 липня 2019 року, укладеного між Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського МОЗ України та [PERSON] вбачається, що університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання [PERSON] освітньої послуги, а саме: підготовка (навчання) магістрів, денної форми навчання, в період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2025 року, другого (магістерського) ступеня вищої освіти, 222 Медицина, 360 кредитів. Варість першого року навчання становить 28 400 грн., другого - 29 300 грн., третього - 30 500 грн., четвертого - 32 000 грн., п`ятого - 33 100 грн., шостого - 35 500 грн. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 188 800 грн. Як слідує з довідки за №05/1-18/1062 від 28 липня 2021 року, виданої Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського МОЗ України, [PERSON] є студентом третього курсу ММ-315 групи медичного факультету спеціальності «Медицина». Навчання здійснюється на контрактній основі. Син [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за №2346/28-03 від 04 квітня 2017 року. Як слідує з квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 24 червня 2020 року, від 24 грудня 2020 року та від 18 червня 2021 року позивач здійснила перерахування коштів за оплату вартості навчання сина [PERSON] у загальній сумі 44 550 грн. З довідок про нараховану заробітну плату за 2021 рік, виданої КНП «Міська комунальна лікарня №3», вбачається, що загальну сума доходу позивача за період з січня по червня 2021 року становить 155 118,34 грн., за період з квітня по вересень 2021 року - 84 259,38 грн. Відповідно до довідки Західноукраїнського національного університету за №346 від 22 вересня 2021 року, [PERSON] працює на посаді доцента кафедри філософії та політології і за сумісництвом викладачем Відокремленого структурного підрозділу «Чортківський фаховий коледж економіки та підприємництва ЗУНУ» та Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій ЗУНУ» Західноукраїнського національного університету. Як вбачається з довідки про доходи за №3527 від 21 вересня 2021 року, виданої Західноукраїнським національним університетом, розмір доходу відповідача за період з березня по серпень 2021 року становить 120 714,30 грн. Як слідує з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених та утриманих податків за №2155 від 24 вересня 2021 року, виданих Тернопільською ДПІ Головного управління ДПС у Тернопільській області, за період з І кварталу 2021 року по ІІ квартал 2021 року [PERSON] нараховано дохід у загальному розмірі 161 096,91 грн. Відповідач проживає окремо, інших утриманців крім сина [PERSON] немає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що син [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатись в Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського МОЗ України на денній, платній формі навчання. Самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. В силу вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що син [PERSON] навчається на денні, контрактній (платній) формі навчання у Тернопільському національному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського МОЗ України. Вартість освітніх послуг за весь курс навчання становить 188 800 грн. Відповідач займається викладацькою діяльністю та працює у Західноукраїнському національному університеті, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на даний час змінилось матеріальне становище сина [PERSON] , останній підріс, а відтак збільшилися його потреби та витрати, зокрема на навчання, вартість проїзду до місця навчання, вартість підручників, харчування, навчання тощо. Відповідач є особою молодого віку, отримує стабільний дохід, доказів незадовільного стану здоров`я судом не встановлено, інших утриманців крім сина [PERSON] не має. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, стан здоров`я задовільний, інших утриманців, крім сина [PERSON] , не має, приймаючи до уваги інтереси Сина та забезпечення його гармонійного розвитку, в тому числі забезпечення його права на одержання освітніх послуг, суд приходить до переконання, що потрібно змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, визначивши їх в розмірі 2500 гривень щомісяця, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, вік та потреби сина [PERSON] , для забезпечення його гармонійного розвитку, відсутність у відповідача інших утриманців. Таким чином, суд вважає, що визначений розмір аліментів забезпечить потреби та нормальні умови життя дитини. Відповідачем не надано суду жодних доказів про те, що він за своїм майновим станом, станом здоров`я позбавлений можливості надавати таку матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання у розмірі визначеному судом. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що рішенням суду з нього стягнуто половину вартості навчання сина та вказане рішення суду ним виконано у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2020 року стягнуто з [PERSON] 14 200 грн. додаткових витрат на сина [PERSON] , як половину вартості навчання за перший рік. Син [PERSON] продовжує навчання та на даний час знаходиться на третьому курсі, вартість навчання на якому становить 30 500 грн., другий рік навчання - 29 300 грн. Безпідставними є доводи відповідача про наявність у власності сина нерухомості, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин судом не здобуто та відповідачем не надано. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Outcome: partial