Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області звернувся із позовом заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі державного агентства лісових ресурсів України, державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» до [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON], третя особа: Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просив суд: Визнати незаконним та скасувати рішення ХХ сесії V скликання [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області від 26 червня 2009 року «Про надання гр. [PERSON] дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Високий, вул. Загородня, 1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд». Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки розташованої за адресою: Харківська область Харківський район сел. Високий вул. Загородня, 1 шляхом скасування кадастрового номеру 6325156700:00:018:0060. Стягнути з [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області і [PERSON] на користь прокуратури Харківської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2756 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги прокурор обґрунтував тим, що згідно з рішенням сесії [PERSON] селищної ради Харківського району від 06.04.2006 у період з 06.04.2006 по 08.10.2010 посаду [PERSON] селищного голови обіймав [PERSON]. У жовтні 2010 року [PERSON], будучи селищним головою [PERSON] селищної ради, перевищив свої владні повноваження та скоїв службове підроблення, а саме вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а також склав та видав завідомо неправдиві документи. Так, до селищної ради із заявами на отримання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, які розташовані на території селищної ради, звернулись \~громадяни, в т.ч. [PERSON] щодо виділення земельної ділянки площею 0, 15 га в районі вул.Ощепкова, 52 у сел.Високий. За наслідками розгляду заяви 26.06.2009 на засіданні ХХ сесії V скликання [PERSON] селищною радою прийнято рішення «Про надання гр. [PERSON] дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в сел.Високий по вул.Загородня № 1 Харківського району Харківської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд». Згідно з п. 1 цього рішення громадянці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (для передачі її у власність) площею 0, 15 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (пасовища) для вищезазначених цілей за вказаною адресою. На підставі рішення сесії ради від 26.06.2009 у ході розробки документації із землеустрою земельній ділянці, яка мала бути надана у власність [PERSON] присвоєно кадастровий номер 6325156700:00:018:0060. У подальшому [PERSON], достовірно знаючи про порядок та умови відведення у власність громадянам земельних ділянок, не вніс до порядку денного та на розгляд сесії селищної ради питання про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність, в т.ч. [PERSON], і самостійно, без винесення цього питання на розгляд сесії, його розгляду та прийняття депутатами відповідних рішень, підписав завідомо неправдиві рішення ХХХІІ сесії V скликання [PERSON] селищної ради від 08.10.2010. Так, на підставі підробленого рішення [PERSON] сільської ради ніби то затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0980 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення за адресою: сел. Високий вул.Загородня, 1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передано її у власність. На підставі вказаного рішення Харківською регіональною філією «Центр Державного земельного кадастру» [PERSON] виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку (бланк серії ЯЛ № 561837), який державну реєстрацію не пройшов, тобто в силу ст.125 Земельного кодексу України є нечинним, а тому відповідач не набула права власності на спірну земельну ділянку. Вироком Харківського районного суду від 07.03.2013 у справі № 635/2131/13-к, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України. В судовому засіданні [PERSON] у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень вину визнав повністю, щиро розкаявся. Враховуючи те, що зазначені земельні ділянки фактично вкриті багаторічними насадженнями, Харківською місцевою прокуратурою № 6 під час встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави у суді направлено запити до ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» та ДП «Жовтневе лісове господарство» щодо перетину відведеної [PERSON] ділянки із землями, що перебувають у постійному користуванні ДП «Жовтневе лісове господарство», а саме квартал 18 Бабаївського лісництва. Відповідно до інформації цього підприємства від 24.02.2016 № 73 земельна ділянка, що передана у власність [PERSON], відведена за рахунок земель лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні ДП «Жовтневе лісове господарство» на підставі матеріалів лісовпорядкування згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, тобто до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками. Відповідно до інформації державного лісогосподарського підприємства від 25.02.2016 № 02-07/139 рішення щодо вилучення із постійного користування ДП «Жовтневе лісове господарство» зазначених земель в установленому чинним законодавством порядку не приймалися, згода на це підприємством не надавалася. З метою захисту інтересів держави рішення ХХ сесії V скликання 26.06.2009 [PERSON] селищної ради «Про надання гр.[PERSON] дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в сел. Високий по вул. Загородня № 1 Харківського району Харківської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» підлягає визнанню незаконним та скасуванню у судовому порядку. Прокурор Аносов Д.О. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник третьої особи - проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Просила постановити рішення по справі на розсуд суду, у відповідності з вимогами діючого законодавства. Представник позивача Державної агенції лісових ресурсів України у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за наявними у справі документами. Представник позивача Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовільнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України. \~Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~ Відповідно до\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до ч. 1, 2, 4\~ст. 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст. 21 ЗК України). Згідно зі\~ст. 55 ЗК України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Відповідно до ст.\~56,\~57 ЗК України, землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність, який визначається нормами\~Конституції України,\~ЗК України, іншими законами й нормативно-правовими актами. При цьому згідно зі\~ст. 3 ЗК України, земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать\~ЗК України. Водночас у п. 2\~ст. 5 Лісового кодексу України\~передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак застосування норм земельного і лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинно базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки. Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є об'єктом земельних правовідносин, то суб'єктний склад і зміст таких правовідносин повинно визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду. Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом\~ст. 63 ЛК України\~полягає в здійсненні комплексу заходів щодо охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (п. «б» ч. 1\~ст. 164 ЗК України) Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв'язок їх використання із лісокористуванням. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням [PERSON] селищної ради XX cесії V скликання від 26 червня 2009 року «Про надання гр. [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (для передачі її у власність) площею 0, 15 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (пасовища), розташованої в сел.Високий по вул.Загородня,1 Харківського району Харківської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі рішення сесії ради від 26.06.2009 у ході розробки документації із землеустрою земельній ділянці, яка мала бути надана у власність [PERSON] присвоєно кадастровий номер 6325156700:00:018:0060. У подальшому [PERSON], достовірно знаючи про порядок та умови відведення у власність громадянам земельних ділянок, не вніс до порядку денного та на розгляд сесії селищної ради питання про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність, в т.ч. [PERSON], і самостійно, без винесення цього питання на розгляд сесії, його розгляду та прийняття депутатами відповідних рішень, підписав завідомо неправдиві рішення ХХХІІ сесії V скликання [PERSON] селищної ради від 08.10.2010. Так, на підставі підробленого рішення [PERSON] сільської ради ніби то затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1490 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення за адресою: сел. Високий вул. Загородня,1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передано її у власність. Державний акт [PERSON] не отримала, а тому права власності на спірну земельну ділянку не набула. За ст. 13 ЗК України, до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Згідно із ч. ч. 1, 2, 5, 6\~ст. 149 ЗК України\~земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог\~статті 150\~цього Кодексу. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради вилучають земельні ділянки спільної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною девятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: Отже, оспорюваним рішенням без погодження постійного землекористувача вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування ДП «Жовтневе лісове господарство», які використовувалися для ведення лісового господарства, й передано у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (землі житлової та громадської забудови). Доказів надання ДП «Жовтневе лісове господарство» згоди на таке вилучення матеріали справи не містять. Частиною першою\~статті 155 ЗК України\~передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548\~затверджено класифікацію видів цільового призначення земель (далі - класифікація). Відповідно до пунктів 1.2-1.4 цієї класифікації код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. Класифікація застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів та визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до ст. 1 вищевказаного закону кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Статею 10 та ч.6, 7, 8 ст. 16 вищевказаного закону передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно. Аналогічні положення визначені п.п.29, 114 постанови Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 року, якою затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру. Разом з тим в п.п.60, 61 вказаної постанови передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініциалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги. Усупереч вимогам\~постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 26 травня 2004 року №677\~ спірні земельні ділянки [PERSON] були відведені без належним чином розробленого, погодженого та затвердженого у встановленому порядку проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельних ділянок. Про вказані порушення свідчить і відсутність розрахованих, затверджених та сплачених в установленому законом порядку витрат лісогосподарського виробництва відповідно до вимог\~ст. 207 ЗК України\~та постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню» від 17 грудня 1997 року №1279. Крім того, в порушення вимог\~ст. 186 ЗК України, проект відведення спірних земельних ділянок у користування [PERSON] затверджено за відсутності відповідного погодження органів лісового господарства, тобто ДП «Жовтневе лісове господарство». У відповідності з вимогами ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 07 березня 2013 року [PERSON], який станом на 26 червня 2009 року був головою [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області, був визнаний винним за перевищення своїх владних повноважень при передачі у власність земельної ділянки, розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Високий, вул. Загородня,1 та йому було призначено покарання за ст.ст.365 ч.3, 366 ч.2, 70, 75 КК України у вигляді п"яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій на три роки та з іспитовим строком на три роки. Отже, видане рішення [PERSON] селищною ради XX cесії V скликання від 26 червня 2009 року «Про надання гр. [PERSON] дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки розташованої за адресою: Харківська область Харківський район сел. Високий вул. Загородня,1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», суперечить чинному законодавству України і відповідно підлягає скасуванню. Частиною 1\~статті 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2756 грн. 00 коп. Оскільки позов був задоволений частково, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області на користь позивача судовий збір, так як шкода виникла внаслідок неправомірних дій Голови цієї селищної ради [PERSON], у звязку із чим у стягненні судового збору з відповідача [PERSON] - відмовити. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: partial