Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

В травні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач вказала, що з 31.08.2019 року її звільнено з посади старшого викладача кафедри «Підприємництва та економічної теорії» у зв`язку із закінченням терміну дії контракту (пункт 2 ст. 36 КЗпП України). В день звільнення з роботи їй не виплачено заробітну плату за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2019 року в загальній сумі 96867,49 грн., внаслідок відсутності грошових коштів. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №686/24982/19 за її позовом до ПВНЗ Хмельницький економічний університет про стягнення заборгованості по заробітній платі стягнуто із відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 96867,49 грн. та 3776,31 грн. компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушення строків виплати заробітної плати. Зазначене рішення набрало законної сили 19 листопада 2019 року. В порушення ч.1 ст. 116 КЗпП України, в день її звільнення 31.08.2019 р., відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів. Згідно довідки відповідача № 95 від 03.09.2019 року у зв`язку із її звільненням було нараховано до виплати 96867,49 грн. - заробітна плата за період з 01 лютого 2018 року по 31 серпня 2019 року. Як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки відповідача № 95 від 03.09.2019 року середньомісячна заробітна плата за два останні календарні місяці роботи, що передували звільненню склала за червень 2019 року 7101,07 грн. (18 робочих днів) + 6469,61 грн. (23 робочі дні). За таких обставин, її середньоденна заробітна плата складає 7 101,07 + 6469,61/41= 330,99 грн. У зв`язку з тим, що відповідач провів повний розрахунок при її звільненні лише 01 липня 2020 року, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту подання зазначеної позовної заяви до суду пройшло 207 робочих днів затримки виплати заробітної плати: (вересень 2019 року 21 робочий день; жовтень 2019 року 22 робочих днів; листопад 2019 року 21 робочий день; грудень 2019 року 21 робочий день; січень 2020 року 21 робочий день; лютий 2020 року 22 робочих днів; березень 2020 року 21 робочий день; квітень 2020 року 21 робочий день, травень 2020 року 19 робочих днів, червень 2020 року 20 робочих днів), з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 330,99 грн. * 207 = 68 514,93 грн.. З врахуванням наведеного позивач просить позов задоволити та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 68 514,93 грн.. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не заперечив проти заявлених позовних вимог, проте просив врахувати, що розрахунок періоду базується на 207 днях, але заробітну плату було фактично виплачено 26.06.2020р., тому слід виходити з 205 днів. Позивач просить стягнути середній заробіток з врахуванням податків, але ці кошти має сплатити відповідач при виплаті середнього заробітку позивачу, тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Також просив врахувати, що виплата позивачу коштів не була проведена із-за їх відсутності. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» з 05.09.2017 року по 31.08.2019 року. Її було звільнено 31.08.2019 року на підставі ст.36 п.2 КЗпП України (у зв`зку із закінченням терміну дії строкового трудового договору). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №686/24982/19 позов [PERSON] до ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено та стягнуто із відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 96867,49 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати в сумі 3776,31 грн. за період з 01.02.2018р. по 31.08.2019 року. Згідно довідки ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» №95 від 03.09.2019 року, [PERSON] за період з лютого 2018 року по серпень 2019 року нараховано зарплату до видачі в розмірі 96867,49 грн., заборгованість по заробітній платі складає 96867,49 грн.. Виконавчий лист №686/24982/19 виданий 31.01.2020 року перебував на примусовому виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у м.Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). 26.06.2020 року ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» перерахував на рахунок Другого відділу державної виконавчої служби у м.Хмельницькому 110866,33грн. по виконавчому провадженню №61203484, згідно платіжного доручення №35 від 26.06.2020 року. Постановою начальника Другого відділу державної виконавчої служби у м.Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 29.06.2020р. ВП №61203484, виконавче провадження з виконання виконавчого листа №686/24982/19 було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження". Вказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 жовтня 2019 року; довідкою ПВНЗ «Хмельницький економічний університет» №95 від 03.09.2019 року; виконавчим листом №686/24982/19 виданим 31.01.2020 року; платіжним дорученням №35 від 26.06.2020 року; постановою начальника Другого відділу державної виконавчої служби у м.Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 29.06.2020р.. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (надалі «Порядок»). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Згідно розрахунку позивача середній заробіток за час затримки розрахунку на момент звернення до суду складає 330,99 грн. (7 101,07 + 6469,61/41)* 207 = 68 514,93 грн. (за період з вересня 2019 року по червень 2020 року). Проте, слід зазначити, що враховуючи, що відповідачем заборгованість по заробітній платі була перерахована 26.06.2020 року, середній заробіток слід обраховувати за період з вересня 2019 року по 26.06.2020 року, що становить 205 днів. Також з розрахунку позивача вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачем обчислена не із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи (липень-серпень 2019 року), а за червень-липень 2019 року та відповідно кількості робочих днів у вказаних місяцях. Згідно розрахунку проведеного судом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (26.06.2020р.) в розмірі 62779,20 грн. (7005,07 + 6469,61 = 13474,68 / 44 робочих дні=306,24грн. середньоденний заробіток х 205=62779,20). Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного розрахунку відповідача 01.07.2020 року. Щодо тверджень представника відповідача про безпідставність проведення позивачем розрахунку з врахуванням податків та зборів, слід зазначити наступне. У справі № 359/10023/16-ц від 18 липня 2018 року, Верховний Суд дійшов висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток, розраховуються без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення. Тобто сума, призначена судом як виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зменшується на суму податків і зборів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і слід стягнути з Приватного вищого навчального закладу «Хмельницький економічний університет» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 62779,20 грн. (без врахування передбачених законодавством податків та зборів з доходів фізичних осіб). В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 770,42 грн. (68514,93/100=685,15; 62779,20/685,15=91,63%; 840,80/100х91,63=770,42).

Outcome: partial