Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Чепіга Д.О. у червні 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.09.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 30.04.2018 утворилась заборгованість в сумі 34100,89 грн., яка складається з наступного: 800,00 грн. - заборгованість за кредитом; 27604,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3595,97 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1600,04 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на указані обставини, а також те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача всю суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.09.2013 в загальній сумі 34100,89 грн. Ухвалою суду від 14.06.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах позову просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України (а.с.52,68). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною. Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом установлено, що 23.09.2013 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Указана Анкета-заява не містить будь-яких умов кредитування, зокрема відсутні умови про розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, розмір неустойки за несвоєчасне повернення кредитних коштів тощо (а.с.8). Позивачем на підтвердження розміру відсотків, пені та штрафів, виходячи з яких була нарахована спірна заборгованість було надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 (а.с.9-33). Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який додано до позовної заяви стосується різних типів таких кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD». При цьому для кожного типу кредитної картки передбачені різні базові процентні ставки в місяць, різний розмір щомісячного платежу та розміру пені (а.с. 9). Матеріали справи не містять доказів про оформлення і отримання [PERSON] певного типу кредитної картки з наведеного переліку; так само не містить жодної конкретики з цього приводу і додана анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 23 вересня 2013 року (а.с. 9). Судом на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України у листі від 17.07.2018 року було роз'яснено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності, які передбачають що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому позивачу було запропоновано надати на підтвердження позовних вимог суду докази: про строк дії карток, які були видані відповідачу у зв'язку з використанням яких утворилась спірна заборгованість; копії всіх підписаних відповідачем договорів, заяв (інших документів), за змістом яких банком було погоджено з відповідачем умови кредитування, у тому числі відсоткові ставки 30 %, 34,8% та 43,2%, виходячи з яких було нараховано заборгованість з відсотків; виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] за період наведений у розрахунку (а.с.56). Позивачем до суду були надіслані лише довідка про видані відповідачу картки зі строком їх дії та виписка про рух коштів по кредитним картам відповідача. При цьому будь-яких доказів у виді заяв, довідок чи інших документів, які б містили підпис [PERSON] про те який тип картки «Універсальна» останній оформив, які саме Тарифи обслуговування відповідної картки були погоджені з відповідачем позивач суду всупереч положенням статей 12, 81 ЦПК України не надав. Згідно з матеріалами справи за розрахунком позивача непогашена заборгованість відповідача за договором б/н від 23.09.2013 року станом на 30.04.2018 року складає 34100,89 грн., у тому числі: 800 грн. - заборгованість за кредитом; 27604,88 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3595,97 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1600,04 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7,8). Суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань, щодо своєчасної сплати кредиту у розмірі 800,00 грн., позивачем доведено, а відповідачем не належними та допустимими доказами не спростовано. Визначаючи розмір відсотків за користування кредитом, суд виходить з такого. Позивач нараховував відсотки за ставкою 30 % до 31.08.2014, з 01.09.2015 - 34,8% та з 01.04.2015 - 43,2%. Відповідач згідно з розрахунком заборгованості користувався карткою та погашав кошти у період дії і нарахування позивачем відсотків за ставкою 30 % річних. Банк посилався при нарахуванні відсотків за указаними ставками, пені та штрафів на приєднання відповідача до наданого до позову витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", проте в порушення статей 12,81 ЦПК України позивач не довів перед судом, що відповідач підписуючи 12.12.2012 анкету-заяву приєдналася саме до Тарифів, які були затверджені пізніше 19.09.2013 і 18.08.2014, оскільки не надав доказів, що саме такі умови кредитування існували на час підписання анкети-заяви та про його повідомлення щодо внесення змін до Тарифів у порядку визначеному банком Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку (п.1.1.3.2.3 Умов і правил). Доказів надсилання листів чи смс-повідомлень відповідачу про збільшення відсоткової ставки АТ «Приватбанком» до суду не надано. Відповідно до частини 1, частини 2 статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання відповідачем анкети-заяви) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 3 цієї ж статті ЦК України у тій же редакції було передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У той же час, як вбачається з матеріалів справи, правила застосування банком змінюваної процентної ставки відповідно до частини 4 статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання відповідачем анкети-заяви) позивачем не дотримані, а саме: позичальник письмово не повідомлявся не пізніш, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовувалась нова процентна ставка; у кредитному договорі, зокрема, в анкеті-заяві не було встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що відповідача належним чином під розписку було повідомлено про підвищення процентної ставки до 34,80 % та 43,20% річних. Не надано позивачем і доказів того, що відповідач фактично погодився із процентними ставками 34,80 % та 43,20%, оскільки платежів по сплаті процентів за указаними процентними ставкою [PERSON] не здійснював. Отже, суд дійшов висновку, що відсотки на суму неповернутого кредиту мають нараховуватись за ставкою 30 % річних. Позивач нарахував відсотки за період з 05.04.2014 по 30.04.2018 року, проте строк дії основної картки, якою користувався відповідач, закінчився 30.09.2016 року (а.с.66). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, проценти нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу були видані кредитні картки № [NUMBER] із стартом карткового рахунку 23.09.2013 та терміном дії до вересня 2016 року включно та картка [NUMBER] із стартом карткового рахунку 10.04.2014 року та терміном дії до лютого 2018 року включно. Враховуючи виписку про рух коштів наданих позивачем основною картою [PERSON] є карта [NUMBER] строк дії якої закінчився 30.09.2016 року (а.с.64-65, 66). Доказів того, що [PERSON] користувався карткою [NUMBER] зі строком дії до лютого 2018 року, активував її, уводив ПІН-код, використовував кредитні кошти, всупереч положенням статті 12, 81 ЦПК України та роз'яснення у листі суду від 27.08.2018 року з пропозицією надати такі докази, позивач до суду не надав (а.с.61). Надана до суду виписка про рух коштів містить лише відомості про операції за карткою [NUMBER] із стартом карткового рахунку 23.09.2013 та терміном дії до вересня 2016 року. Отже, після 30.09.2016 року нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого [PERSON] є безпідставним. Суд визначає розмір відсотків таким чином. Станом на 31.08.2014 року (до збільшення відсоткової ставки з 30 % до 34.08 %) заборгованість за відсотками визначена позивачем за відсотковою ставкою 30 % у Розрахунку заборгованості складає 215,01 грн. За період з 01.09.2014 по 30.09.2016 сума належної до стягнення з відповідача заборгованості з відсотків, яка підлягає нарахуванню на суму залишку кредиту в розмірі 800,00 грн. за ставкою 30,0 %, складає 499,87 грн. ((800 грн. х (30%/365 днів=0,082%) х 762 днів (кількість днів прострочення за період з 01.09.2014 по 30.09.2016))/100). Отже, сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача складає 714,88 грн. (215,01 грн. + 499,87 грн.). Крім заборгованості за кредитом та відсотками, позивач просить суд стягнути з відповідача 3595,97 грн. - пені та комісії і штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1600,04 грн. - штраф (процентна складова). Проте, заявою від 23.09.2013 року, яка підписана відповідачем не передбачено обов'язків позивача сплачувати пеню, штрафи у відповідному розмірі. Як вже зазначалось позивачем не надано інших письмових доказів, які б підтверджували, що відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати неустойку., а тому підстави для стягнення з відповідача указаних сум штрафів та пені відсутні. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 1514,88 грн., у тому числі 800,00 грн. за тілом кредиту, 714,88 грн. - за відсотками, в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 1514,88 грн., тобто на 3,81%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 78,23 грн. (1762 грн.* 4,44 %) судового збору.

Outcome: partial