Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач - ПАТ "Укрсиббанк" звернувся з позовом про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 45 524,92 доларів США, та 51 375,11 грн. з відповідачів - [PERSON], [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, відповідно до укладеного Договору про надання споживчого кредиту №11198280000 від 14.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (відповідач-1) , банк надав відповідачу -1 кредит в іноземній валюті у сумі 56 000,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 12.08.2022 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,3% річних. Відповідно до п.п. 1.3.4 Кредитного договору, строк сплати процентів: з 01 по 14 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який було нараховані Банком такі проценти. 09.04.2009 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду №1, яка є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту №11198280000 від 14.08.2007 року. Відповідно до додаткової угоди № 1 сторони домовились: викласти п. 1.3.4. Договору в наступній редакції: «Строк сплати процентів: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. Строк оплати ОБ: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця. Сторони погодили, що в разі повернення до Банку всієї суми кредиту: - Банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а Позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобов'язується сплатити Банку суму таких нарахованих процентів», а також викласти Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11198280000 від 14.08.2007 року в новій редакції згідно з Додатком №1 до Додаткової угоди №1. 05.10.2009 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду №2, яка є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11198280000 від 14.08.2007 року. Сторони в цій Додатковій угоді домовились про зміну графіка погашення кредиту за Договором. Позичальник, зокрема, зобов'язується не пізніше ніж 30 календарних днів з дати укладення Додаткової угоди №2 докласти всіх необхідних зусиль, здійснити усі необхідні дії та укласти або забезпечити укладення (якщо забезпечення за Договором надає третя особа) відповідних договорів про внесення змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були та/або будуть укладені у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за договором щодо надання згоди осіб, які передали забезпечення за Договором, на зміну зобов'язання, обумовлену підписанням Додаткової угоди №2. У випадку невиконання Позичальником даного зобов'язання, протягом встановленого строку, Банк набуває права вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованої плати за кредит у порядку встановленому Договором та/або визнати Додаткову угоду №2, що втратила чинність. 25.01.2013 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду №4, яка є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11198280000 від 14.08.2007 року, - щодо зміни схеми погашення кредиту. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання згідно умов Договору і Додаткових угод в повному обсязі. Відповідач-1, який є Позичальником, всупереч умов Кредитного договору і Додаткових угод, не виконує умов Кредитного договору. Згідно з п.4.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, Позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем - ПАТ УкрСиббанк», відповідачем-1 [PERSON] та [PERSON] (відповідач-2) було укладено Договір поруки № 133880 від 14.08.2007 року. 05.10.2009 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено Додаткову угоду/Договір про внесення змін №1, яка є невід'ємною частиною Договору поруки. 20.08.2010 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено Додаткову угоду №2, яка є невід'ємною частиною Договору поруки, якою відповідач-2 надала згоду забезпечувати змінене зобов'язання. 25.01.2013 року між позивачем та Відповідачем-2 було укладено Додаткову угоду №3, яка є невід'ємною частиною Договору поруки, щодо згоди забезпечувати змінене зобов'язання. Відповідно до умов Договору поруки і Додаткових угод, відповідач-2 зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем -1 усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Отже, відповідальність відповідачів перед позивачем є солідарною. Відповідно до п. 2.2. Договору поруки, у випадку невиконання відповідачем-1 його зобов'язань за Кредитним договором, позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до відповідача-2. Станом на 26.03.2015 року заборгованість відповідача-1 за Кредитним договором по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені, становить 45 524,92 долари США, з яких: 37 958,83 доларів США - кредитна заборгованість; 272,65 долари США - заборгованість по процентам; та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 51 375 (п'ятдесят одна тисяча триста сімдесят п'ять) гривень 11 копійок, з яких: 19 612,12 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 31 762,99 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Оскільки відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконують, позивач просить задовольнити позов, стягнувши наявну заборгованість у судовому порядку. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з вищенаведених підстав, просили їх задовольнити. Відповідач-1 [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи повідомлений належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, письмових заперечень по суті позову і доказів на спростування викладених позивачем обставин не надав. Представник відповідача 2 [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача не визнав в частині стягнення з відповідача-2 заборгованості на підставі Договору поруки та зазначив, що банк з відповідачем-1 без згоди відповідача-2, як поручителя, уклали Додаткову угоду до кредитного договору, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього. Те, що банк згодом (через рік та більше) укладав Додаткові угоди з поручителем, в яких намагався зафіксувати згоду поручителя щодо зобов'язань позичальника, які мали місце , відповідно, роком раніше, не мають братися судом до уваги, оскільки п. п. 1.2. та 1.3 Договору поруки сторони встановили, що поручителю добре відомі усі умови основного договору. Договір поруки припинив свою дію з часу укладення між позивачем і відповідачем-1 Додаткової угоди від 14.08.2007р., коли сторони без згоди поручителя передбачили можливість встановлення подвійної процентної ставки. Як зазначив відповідач-2 у своїх письмових запереченнях, поручитель відповідає у тому ж обсязі що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату штрафних санкцій та пені, передбачених умовами основного договору. Відповідно до п. 1.3.1. Кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших тридцяти днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11.3% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування застосовується розмір процентної ставки, діючий відповідно до умов договору в попередньому місяці. Згідно із п.1.3.2. кредитного договору сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки у разі настання будь-якої із обставин передбачених ч.1 п.5.2. кредитного договору. Пунктом 5.2. Кредитного договору визначено, що відповідно до законодавства України, зокрема ст.651 ЦК України, сторони погодили, що банк згідно умов п.1.3.1. цього договору може змінити розмір процентної ставки у сторону збільшення, зокрема у конкретно встановлених даним договором випадках. Відповідно до п.2.1. договору поруки кредитор не вправі без згоди з поручителем змінювати умови основного договору з боржником внаслідок чого збільшується розмір відповідальності поручителя. Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. Проте, отримавши позовну заяву, відповідач-2 дізналася, що 14.08.2007 р. між банком та позичальником, без її відома і згоди, як поручителя, було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, за умовами пункту 1.5 якої пункт 5.2 основного договору доповнено новим абзацом наступного змісту: «у випадках настання обставин: передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до пункту 1.3.1 договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 договору - процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5 % для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно з пунктом 1.3.1 договору; передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування». Таким чином, цією Додатковою угодою встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, тобто, змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. З наведених підстав представник відповідача-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відповідача-2 [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11198280000 (а.с. 22-29). Відповідно до умов зазначеного Кредитного договору банк надав відповідачу-1 кредит в іноземній валюті у сумі 56 000,00 доларів США, а останній зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 12.08.2022 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,3% річних. Відповідно до п.п. 1.3.4 Кредитного договору, строк сплати процентів: з 01 по 14 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який було нараховані Банком такі проценти. 09.04.2009 року між банком та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду №1, яка є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту №11198280000 від 14.08.2007 року. Відповідно до даної додаткової угоди № 1 сторони домовились викласти п. 1.3.4. Договору в наступній редакції: «Строк сплати процентів: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. Строк оплати ОБ: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця. Сторони погодили, що в разі повернення до Банку всієї суми кредиту Банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а Позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобов'язується сплатити Банку суму таких нарахованих процентів.»; викласти Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11198280000 від 14.08.2007 року в новій редакції згідно з Додатком №1 до Додаткової угоди №1 (а.с. 41). 05.10.2009 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду №2, яка є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11198280000 від 14.08.2007 року. Сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за Договором, зокрема, позичальник зобов'язується не пізніше ніж 30 календарних днів з дати укладення Додаткової угоди №2 докласти всіх необхідних зусиль, здійснити усі необхідні дії та укласти або забезпечити укладення (якщо забезпечення за Договором надає третя особа) відповідних договорів про внесення змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були та/або будуть укладені у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за договором щодо надання згоди осіб, які передали забезпечення за Договором, на зміну зобов'язання, обумовлену підписанням Додаткової угоди №2. У випадку невиконання Позичальником даного зобов'язання, протягом встановленого строку, Банк набуває права вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованої плати за кредит у порядку встановленому Договором та/або визнати Додаткову угоду №2, що втратила чинність (а.с. 42). 25.01.2013 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду №4, яка є невід'ємною частиною Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11198280000 від 14.08.2007 року, - щодо зміни схеми погашення кредиту (а.с. 43). Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідач-1, всупереч умов Кредитного договору, не виконує належним чином умови Кредитного договору, не повертаючи кредит і не сплачуючи проценти за його користування, що призвело до утворення заборгованості. Станом на 26.03.2015 року, згідно наявного у справі розрахунку, заборгованість за Кредитним договором становить 45 524,92 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 02.10.2015 року становить - 962 852,06 грн., з яких: 37 958,83 доларів США - кредитна заборгованість; 272,65 долари США - заборгованість по процентам; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 51 375 (п'ятдесят одна тисяча триста сімдесят п'ять) гривень 11 копійок, з яких: 19 612,12 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 31 762,99 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно до ч.2 п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Заборгованість [PERSON] складає 45 524, 92 доларів США. З урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 02.10.2015р. ( 1 дол. США = 21. 15 грн.) дана заборгованість становить 962 852 грн. 06 коп. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач-1 суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов Кредитного договору. Оскільки наданими позивачем доказами підтверджений факт порушення відповідачем-1 умов Кредитного договору, факт наявної заборгованості та право банку вимагати погашення заборгованості, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо [PERSON] і наявність правових підстав для стягнення з нього заборгованості за Кредитним договором в сумі 45 524, 92 доларів США. Як убачається з наданих суду доказів, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2 [PERSON] було укладено Договір поруки № 133880 від 14.08.2007 року (а.с. 45, 46). 05.10.2009 року між банком та відповідачем-2 було укладено Додаткову угоду/Договір про внесення змін №1, яка є невід'ємною частиною Договору поруки (а.с. 47). 20.08.2010 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено Додаткову угоду №2, яка є невід'ємною частиною Договору поруки, якою відповідач-2 надала згоду забезпечувати змінене зобов'язання (а.с. 48). 25.01.2013 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено Додаткову угоду №3, яка є невід'ємною частиною Договору поруки, щодо згоди забезпечувати змінене зобов'язання (а.с. 49). Пунктами 1.2., 1.3 Договору поруки сторони встановили, що поручителю добре відомі усі умови основного договору. Поручитель відповідає у тому ж обсязі що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату штрафних санкцій та пені, передбачених умовами основного договору. Відповідно до п. 1.3.1. Кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших тридцяти днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11.3% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування застосовується розмір процентної ставки, діючий відповідно до умов договору в попередньому місяці. Відповідно до п.2.1. Договору поруки кредитор не вправі без згоди з поручителем змінювати умови основного договору з боржником внаслідок чого збільшується розмір відповідальності поручителя. Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. Проте, як убачається з матеріалів справи, 14.08.2007 року - майже за два роки до укладення між банком і відповідачем-2, як поручителем, Додаткової угоди до договору поруки, між позивачем та відповідачем-1 (Позичальником), без згоди поручителя було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору (а.с. 40). Відповідно до п. 1.5 Додаткової угоди №1, пункт 5.2 основного - Кредитного договору доповнено новим абзацом такого змісту: «у випадках настання обставин: передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до пункту 1.3.1 договору; передбачених підпунктом «в» пункту 5.2 договору - процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5 % для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно з пунктом 1.3.1 договору; передбачених підпунктом «г» пункту 5.2 договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування». Таким чином, є обгрунтованими доводи представника відповідача-2 про те, що Додатковою угодою , укладеною між банком і Позичальником, встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, тобто, було змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до п. 22. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Жодних належних доказів того, що відповідач-2 - [PERSON] була повідомлена Банком про зміну умов Кредитного договору, у справі немає. Доводи про те, що відповідач-2 [PERSON], підписавши згодом, а саме - 05.10.2009 року Додаткову угоду до Договору поруки № 13388 від 14.08.2007 року, визнала та підтримала усі раніше підписані сторонами Кредитного договору зміни, суд оцінює критично, оскільки зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, і регулюють відносини, які склалися між сторонами з дня їх виникнення, і не мають зворотної дії у часі. За таких обставин, правових підстав для задоволення вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості з відповідача-2 [PERSON] суд не убачає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати - судовий збір в сумі 16 818 грн. 71 коп., підлягають стягненню з відповідача-1 на користь позивача. Оскільки позивач просить стягнути заборгованість в іноземній валюті - валюті зобов'язання, суд не вправі визначити у резолютивній частині загальну суму, яку належить стягнути з відповідача у національній валюті - гривні. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial