Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18жовтня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу вони мають доньку- [PERSON] [INFO]. Вказує, що після розірвання шлюбу не подавала до суду позову про стягнення аліментів, оскільки домовилась з відповідачем про добровільне надання щомісяця допомоги на утримання дитини. Проте, відповідач вказав, що з лютого 2014 року надавати кошти на утримання дитини не буде. Стверджує, що отримує мінімальну заробітню плату, а тому не взмозі самостійно утримувати дитину. На підставі вищевказаного просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а у разі продовження нею навчання для здобуття вищої освіти - до моменту його завершення та працевлаштування. В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги та просила стягнути аліменти з відповідача на утримання [PERSON] до досягнення нею повноліття. Проте, в судових дебатах позивачка підтримала раніше подані позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява /а.с.24/, в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, згіден сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, а в частині сплати аліменти на утримання дитини до здобуття вищої освіти та працевлаштування не визнає. Просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження./а.с.3/. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки, виданої ОСБ по пров. Інтернаціональний, [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою [ADDRESS] /а.с.11-12/. Позивачка працює в КП Редакція газети «Час», відповідач працює в філії ЗАО «РН- Енергонафта» що підтверджується відповідною довідкою . /а.с.13-14/. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 200 СК України зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення нею повноліття підлягають задоволенню. Врешті позовних вимог слід відмовити , виходячи з наступного . Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка , син, а також самі дочка , син, які продовжують навчання. На підставі вищевказаних норм, вирішення питання про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON] до закінчення нею навчання чи працевлаштування є передчасним, оскільки даних про те, що дитина в майбутньому продовжуватиме навчання чи потребуватиме матеріальної допомоги до її працевлаштування не існує. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial