Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 23 серпня 2004 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із відсутністю згоди між сторонами з приводу вирішення питань щодо утримання дитини відповідачем, позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. 03.12.2018 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позовні вимоги, мотивовані тим, що 23.08.2004 року він та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з [PERSON] разом з дітьми мешкали за адресою: [ADDRESS] . Однак, з липня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини. У жовтні 2018 року донька сторін [PERSON] , [INFO] , виявила бажання мешкати разом з батьком [PERSON] Дитина [PERSON] навчається в Муніціпальному загальноосвітньому закладі «Середня школа № 49 міста Макіївка» в 6-а класі. Позивач за зустрічним позовом забезпечив доньку [PERSON] всім необхідним, займається її вихованням, допомагає з виконанням уроків. Крім того, [PERSON] слідкує за станом здоров`я доньки [PERSON] , її розвитком, виховує та піклується про неї. В подальшому [PERSON] надав уточнення позовних вимог, в яких просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви. Ухвалою суду від 05.10.2018 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.02.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву, об`єднано в одне провадження з основним позовом та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.03.2019 року продовжено по вищевказаній справі строк підготовчого провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.08.2019 року по зазначеній справі закрито підготовче провадження та призначено до судового засідання. Позивач за основним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду відзив на зустрічний позов, в якому зазначила, що вона разом зі [PERSON] та їх спільними дітьми [PERSON] , [PERSON] проживали у будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, в літку 2018 року між [PERSON] та [PERSON] погіршились стосунки, в результаті чого в липні 2018 року [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] переїхала на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 28.12.2018 року шлюб між ними розірвано, на підставі рішення Селидівського міського суду. [PERSON] , [INFO] , вже виповнилося 12 років, тому місце проживання дитини можливе лише за її згодою. [PERSON] не надав до суду доказів того, що їх донька [PERSON] надала згоду на проживання разом з ним. Також не надавала згоду на проживання дитини й позивач за основним позовом [PERSON] . Крім того, [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на двох дітей та бачитися з ним, оскільки діти потребують виховання з боку обох батьків. [PERSON] вважає, що діти повинні мешкати разом з нею. У зв`язку з чим, позивач заперечує проти позовних вимог за зустрічним позовом, просить суд її позовні вимоги задовольнити, відмовити в задоволенні зустрічного позову та слухати справу у її відсутність. Відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги за основним позовом визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] не визнає. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та слухати справу у її відсутність. Представник третьої особи органу опіки та піклування Селидівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги за основним позовом та зустрічним позовом просить задовольнити, з урахуванням висновку органу опіки про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.08.2004 року, виданого Макіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.08.2004 року, актова запис № 868. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.12.2006, виданого Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.2011, виданого Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 21.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Васьковець В.В., [PERSON] купив у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , що складає 1/2 частину житлового будинку А-1, загальною площею 67,90 кв.м., житловою площею 32,40 кв.м.. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 18.06.2004 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить , [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу № 1007 від 21.05.2004 року. Згідно довідки від 07.12.2018 року, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради», [PERSON] , [INFO] , знаходився під наглядом сімейного лікаря до 2013 року, на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань не знаходився. Згідно акту обстеження умов проживання від 12.12.2018 року, складеного членами комісії у складі: начальником служби у справах дітей Селидівської міської ради Сузіною Л.О., головними спеціалістами служби у справах дітей Селидівської міської ради Вегілін О.В., Колісник І.О., за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в житловому приміщенні створені належні санітарно-гігієнічні. В будинку чисто, тепло, затишно, також є окрема обладнана дитяча кімната, в якій створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини, а саме: іграшки, дитячі книжки, планшет, речі для повсякденного вжитку, тощо. [PERSON] , батько малолітньої дитини [PERSON] , за місцем реєстрації не мешкає. Згідно висновку виконавчого комітету Селидівської міської ради № 02-23/5-1053 від 14.08.2019 року, малолітня [PERSON] бажає виховуватися в родині батька, проживає разом з ним з жовтня 2018 року. Орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок, який наданий суду першої інстанції відповідає вимогам, які повинна здійснювати зазначена установа. В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Пунктом 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної, і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Такої ж позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Суд, враховуючі вимоги ст. 161 СК України, обставини справи, докази надані сторонами, приймаючі до уваги, інтереси дитини, вік дитини, її прихильність до батьків, висновок органу опіки та піклування Селидівської міської ради про доцільність визначення місця мешкання дитини з батьком, акт обстеження умов проживання, а саме наявність облаштованої кімнати для дитини, ставлення батька до дитини, який належним чином виконує свої батьківські обов`язки, його участь у вихованні і навчанні дитини, піклування про її здоров`я, наявність достатнього заробітку, що дозволяє забезпечувати дитину, тривалий час проживання дитини з батьком- більше року, і те, що особисту прихильність дитини до кожного з них та насамперед, те що дитина виявила бажання виховуватися в родині батька, приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову в частині вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком. Крім того, проживання дитини із батьком не перешкоджає спілкуванню матері із дитиною. Суд звертає увагу, про те, що діючим законодавством передбачено визначення судом місце проживання дитини з одним із батьків, а не визначення місце проживання дитини із зазначенням конкретного місця проживання (адреси) батьків. Вирішуючи позовні вимоги за основним позовом та зустрічним позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, при вирішенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей, враховує стан здоров`я, матеріальний стан відповідача та те, що малолітня дитина [PERSON] знаходиться на утриманні відповідача [PERSON] з жовтня 2018 року, приходить до висновку про часткове задоволення вищевказаних вимог, а саме вважає за необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку чи іншого доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд враховує стан здоров`я, матеріальний стан відповідача, те, що малолітня дитина [PERSON] знаходиться на утриманні батька [PERSON] , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку чи іншого доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд звертає увагу, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволено частково, тому з урахуванням судові витрати слід стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави у розмірі 352,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial