Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом в суд до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [PERSON] 04.12.2013 року, близько 07 год. 30 хв., рухаючись на власному автомобілі «Москвич 21412» днз. 22763 МА по вул. Енергетиків м. Канева, Черкаської області, всупереч вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, несвоєчасно застосував гальмування, внаслідок чого здійснив наїзд на позивача, яка в результаті наїзду отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки лівого плеча, травми голови зі струсом головного мозку, саднами, крововиливом обличчя, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 30 грудня 2014 року вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України відповідача звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, терміном на 1 (один) рік. Після отриманих тілесних ушкоджень позивач перебувала на лікуванні у медичних закладах та нею було витрачено кошти на придбання медичних препаратів. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] пережила душевні хвилювання, перенесла фізичний біль, стан здоровя повністю не відновився, а тому продовжує лікуватися і на даний момент. Цивільний позов позивача у кримінальному провадженні залишено без розгляду та рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Враховуючи вищевикладене, позивач звернулась до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн., а також витрати на правову допомогу та судовий збір. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на відсутність достатніх коштів, а також те, що він утримує сімю. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки. Попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що вина відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області, в якому зазначено, що [PERSON] 04.12.2013 року, близько 07 год. 30 хв., рухаючись на власному автомобілі «Москвич 21412» днз. 22763 МА по вул. Енергетиків м. Канева, Черкаської області, всупереч вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, несвоєчасно застосував гальмування, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка в результаті наїзду отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки лівого плеча, травми голови зі струсом головного мозку, саднами, крововиливом обличчя, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.7). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дослідженими доказами підтверджується факт лікування позивачки у медичних закладах (виписка з історії хвороби а.с.16, копії листків призначень а.с.45, копія листка тимчасової непрацездатності а.с.15 та інші.), тому суд приходить до висновку, що позивач перенесла фізичну біль, отримала тілесні ушкодження та страждала з-за втрати звичного нормального способу життя, лікувалася. Відповідач, як власник транспортного засобу, за відсутності умислу потерпілого, не забезпечив безпеки та допустив ДТП, що спричинило тілесні ушкодження позивача, що в свою чергу є підставою для відшкодування позивачеві шкоди, оскільки відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки в силу ст. 1187 ЦК України зобов'язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, зокрема, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб і розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають до часткового задоволення, а саме в сумі 15 000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 800,00 грн. та судового збору 243,60 грн.

Outcome: partial