Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей та на її утримання у твердій грошовій сумі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 листопада 2013 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області (актовий запис № 137) і проживали разом з ним до січня 2016 року.Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей:[PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]До січня 2016 року позивачка з дітьми та чоловіком проживали у його матері в м. Городок, але після конфлікту з матір'ю чоловіка позивачки остання їх з дітьми вигнала.З того часу позивачка з дітьми проживає у своєї матері у її будинку.Її чоловік проживає окремо, не цікавиться життям малолітніх дітей та не надає їм матеріальної допомоги.Слід зазначити, що діти є маленькими, тому позивачка повинна багато часу приділяти їм та не може працювати.Щодо наявності у її чоловіка постійної роботи, вона нічого сказати не може через те, що з ним не спілкується.Діти є дуже малими, потребують спеціального харчування, постійного нагляду, часто хворіють, що потребує значних коштів.Відповідач ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язку утримувати свою дитину до досягнення ними повноліття.Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов»язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом).Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 700 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18.08.2016 року і до досягнення дітьми повноліття та на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року і до досягнення їхніми дітьми, а саме [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] трьох років, тобто до [INFO] року включно. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Відповідно до довідки, виданої відділом АДР ГУ ДМСУ у Львівській області від 26.08.2016 року та довідки Городоцької міської ради від 26.08.2016 року про реєстрацію місця проживання відповідача вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідачу, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за вище вказаною адресою, надсилалась судова повістка, однак, така повернута до суду без вручення адресату. Відповідно до довідки Укрпошти, причиною повернення вказано те, що відповідач тимчасово вибув. Відповідно ст. 74 ч. 5 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в розуміння ст. 74 ч. 5 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. З копії свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 23.11.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 137. З копії свідоцтва про народження дітей: [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] вбачається, що позивачка є матір'ю дітей, а відповідач - їхнім батьком. Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Із копії довідки, виданої комунальним підприємством «Жовківське міське виробниче підприємство житлово-комунального господарства» № 2045 від 08.07.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS] та має на утриманні доньку [PERSON], [INFO] серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO]. Із копії паспорта [PERSON], [INFO], серія та номер [NUMBER]вбачається, що позивачка зареєстрована в [ADDRESS]. Суд враховує те, що діти проживають разом з матір'ю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатний, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 84 ч. 2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дружини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Судом встановлено, що позивачка не працює. Однак позивачка зайнята по догляду за дітьми до трьох років, а відтак потребує матеріальної допомоги для забезпечення їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, а від так може сплачувати аліменти на утримання дружини. Відповідно до ст. 82 СК України аліменти присуджуються у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дружини, зумовлені тим, що позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки має на своєму утриманні неповнолітніх дітей, беручи до уваги те, що він є працездатний, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які не хворіють, майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують; - стан здоров'я та матеріальне становище матері - позивачки по справі, яка не хворіє, не працює, будь-яких доходів не має, майна у власності не має; - стан здоров'я та матеріальне становище їх батька - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, однак, він є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 1, 2 ст. 184 СК та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст.184 СК і принципам такого способу визначення розміру аліментів. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на дітей, а саме: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], та стягувати такі в користь їх матері [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18.08.2016 року і до досягнення дітьми повноліття та аліменти на утримання дружини, у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року і до досягнення їхніми дітьми, а саме [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] трьох років, тобто до [INFO] року включно. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial