Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач у січні 2020 року звернулася до суду із зазначеним вище позовом до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна та просила суд ухвалити рішення, яким скасувати арешт з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] зареєстрований Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 26.11.2004 року, реєстраційний номер обтяження 1502867, підстава обтяження - постанова Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 219/2 від 24.11.2004 року. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчудження нерухомого майна запис про арешт за № 1502867 від 26.11.2004 року реєстратором Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори , яка розташована за адресою: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 11 листопада 1996 року в м. Києві в бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності зареєстрована квартира за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , про що видане свідоцтво про право власності на житло від 25 . 0.1996 року за № 440 ( оригінал надам суду), з яким позивачкою був зареєстрований шлюб 07 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів вільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції (оригінал свідоцтва про шлюб надам суду). [INFO] [PERSON] помер, про що 24травня 2019 року Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 24 квітня 2019 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зеленською К.А. 23 травня 2019 року заведено спадкову справу щодо майна [PERSON] померлого [INFO] , який на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2019 року у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Зеленської К.А. позивач, отримала витяг № 190277657 з якого видно, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів не майна щодо об`єкта нерухомого майна міститься запис № 150 від 26.11.2004 року про накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка на момент внесення запису належала [PERSON] . Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Дванадцятою Київською міською нотаріальною конторою яка є структурним підрозділом Міністерства юстиції України. Згідно вказаного запису №1502867 від 26.11.2004 року арешт на належну [PERSON] квартиру накладено згідно постанови № 219/2 від 24.11.2004 року Відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління у м. Києві. Виконавча справа знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Встановити обставини накладення арешту не вдається за можливе, встановити обставини виконання рішення також не вдається за можливе, арешт накладений на майно [PERSON] знято не було, на заяву позивача від 29.10.2019 року про скасування арешту державною виконавчою службою отримано відмову з посиланням на те, що матеріали виконавчого провадження знищено. Однак, арешт накладений державним виконавцем не є знятим, що суттєво обмежує права позивача. Враховуючи наведене просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Міністерства юстиції України в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, лскільки вказала, що вони в даному провадженні є неналежним відповідачем. Представник відповідача Дванадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявний відзив на позов, згідно якого просять в позові відмовити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково за такими обставинами. [INFO] , помер чоловік позивачки [PERSON] , якому належала квартира [ADDRESS] . На підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 24.11.2004 року № 219/02, Дванадцятою київською нотаріальною конторою 26.11.2004 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , номер запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 1502867. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є законним представником спадкоємиці першої черги, малолітньої [PERSON] , [INFO] , після померлого [INFO] [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось садкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач з метою оформлення спадкового майна як представник спадкоємця першої черги звернулася до Приватного нотаріуса КМНО Зеленської К.А. з заявою про прийняття спадщини, однак в листопаді 2019 р. нотаріусом видано довідку про те, що оскільки на квартиру накладено арешт то видати свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріус змоги не має. З наданої нотаріусом довідки стало відомо що на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 24.11.2004 року № 219/02, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] Дванадцятою київською нотаріальною конторою 26.11.2004 року, реєстраційний номер обтяження № 1502867 від 26.11.2004 р. Як вбачається з відповіді Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.10.2019 року № 83571 за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, що виконавче провадження, по виконанню постанови, 219/2 виданий 24.11.2003 року, за яким боржником є [PERSON] на виконанні у відділ не перебуває, та зареєстрованим не значиться, а тому відсутні підстави для скасування арешту з вказаного майна. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином існують підстави для задоволення позовної заяви. Статтею 317 ЦК України зазначено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує законні права їх власника майна, щодо вільного розпорядження майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на рухоме та майно позивача, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивача, шляхом зняття арешту з належного їй нерухомого майна. На підставі викладеного та

Outcome: partial