Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

ОСББ «Надія, 13» звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] боргу за житлово - комунальні послуги в сумі 2516,00 грн, в обґрунтування якого зазначає, що відповідач є власником/наймачем квартири [ADDRESS] та забезпечується житлово - комунальними послугами. Протоколами №2, та №3 Загальних зборів ОСББ «Надія,13» від 10.04.2018 та 10.01.2019 відповідно, встановлені суми внесків на утримання будинку та прибудинкової території. В обґрунтуванням позовних вимог позивач вказує, що договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території між ОСББ «Надія,13» та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавалися, тобто між сторонами, за твердженням позивача, наявні фактичні договірні відносини. Щомісяця позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території , однак останній кошти за вказані послуги не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги, яка становить станом на 30.11.2020 - 2516,00 грн, яку позивач просить стягнути. Згідно з ухвалою Богунського районного суду м.Житомира про відкриття провадження від 16.01.2021 у даній цивільній справі ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи на 16.03.2021 та викликано сторони в засідання. Від представника відповідача [PERSON] на електронну пошту суду 16.03.2021 надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Крім того, в заяві представник просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 439, 25 грн (з яких 102,55 грн 3% річних та 336,70 грн інфляційних витрат) та судові витрати у даній справі - 2102,00 грн судового збору та 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката; припинити провадження у справі в частині стягнення 2076,75 заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання та враховуючи відсутність у справі доказів належного повідомлення сторін про розгляд справи (повідомлення про вручення кореспонденції суду) розгляд справи було відкладено на 25.05.2021, про що сторонам надіслано повістки (а.с.55-57). На вказану дату відповідач судову повістку не отримав, остання повернулася до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.59-60). При цьому, відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв та/або клопотань у справі від [PERSON] не надходило. У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у даному випадку, враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Виходячи з положень ч.1 ст.17, ст.20, ч. ч.6, 7, 8 ст.22, ч.4 ст.23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна. Згідно зі ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше. Частиною 2 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. За положеннями ч.3 ст.12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить. Згідно зі ст.162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається зі змісту ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.6 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019 року. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру прав на нерухоме майно. Балансоутримувачем житлового будинку є ОСББ «Надія, 13». Із наданої копії розрахунку заборгованості по членському внеску на утримання будинку та прибудинкової території та штрафними санкціями по квартирі [ADDRESS] за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 2516,00 грн., яка складається з 2076,75 грн внеску, 102,55 грн 3% річних та 336,70 грн інфляційних втрат. Розмір несплаченого відповідачем внеску також підтверджується актом звіряння розрахункув від 14.12.2020. Відповідно до поданої копії меморіального ордеру №@PL310199 від 18.12.2020, відповідачем (від [PERSON] ) сплачено на утримання будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] заборгованість в сумі 2076, 75 грн. Тому сума стягнення з відповідача станом на день розгляду справи становить: 439, 25 грн, з яких 102,55 грн 3% річних та 336,70 грн інфляційних втрат. У відповідності до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Таким чином, відсутність предмету спору щодо стягнення 2076,75 грн заборгованості на час вирішення спору є підставою для закриття провадження у справі в цій частині. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Оскільки в добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачена, тому вимоги позивача в частині стягнення є обґрунтованими. З урахуванням приписів ст.141 ЦПК України, а також, обгрунтованості позовних вимог на час звернення з позовом до суду, судові витрати по справі покладаються на відповідача; з останнього на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2102,00 грн та 1000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, сплачені позивачем, що підтверджено документально згідно з платіжними дорученннями. На підставі викладеного,

Outcome: partial