Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду, посилаючись на ті обставини, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Як спадкоємець першої черги за законом вона подала заяву до Української міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Крім неї спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є їх сини - [PERSON] та [PERSON], які від права на спадщину відмовилися. За життя [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна, розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій [PERSON]. 08 листопада 2013 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП імені Ватутіна Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 липня 2006 року № 4597. Після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку, право на яку у нього виникло на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), було зареєстровано. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER], пай [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. На момент отримання нею свідоцтва про право на спадщину від 08 листопада 2013 року про право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП імені Ватутіна Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, земельна ділянка вже була сформована і відомості про неї були внесені до Державного земельного кадастру, проте їй не були відомі. Будучи спадкоємцем померлого [PERSON], вона не може реалізувати своє право на отримання у власність у порядку спадкування за законом після його смерті земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER], пай [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. Просила визнати недійсним Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 6676144 від 23 липня 2013 року та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 4226225 від 23 липня 2013 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП імені Ватутіна Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, видане їй державним нотаріусом Української державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі 08 листопада 2013 року за № 660, визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] [NUMBER], пай [NUMBER], цільове призначення-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився, сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Представник відповідача Української міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, завідувач нотаріальної контори звернувся до суді із заявою про розгляд справи у відсутності представника контори. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 29 квітня 2013 року виконавчим комітетом Халеп'янської сільської ради Обухівського району Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки являється його дружиною. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим повторно 17 жовтня 1975 року Ведмедівською сільською радою Миронівського району Київської області. За життя [PERSON] після смерті [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна, розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, та 23 червня 2011 року уклав договір з землевпорядною організацією № ТД 394 про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай). У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до Української міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. 08 листопада 2013 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП імені Ватутіна Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, яке було видано на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 липня 2006 року № 4597 (ВЕА №339693) та має перешкоди до набуття у власність земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Згідно правил ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. На підставі технічної документації земельна ділянка була сформована і зареєстрована відділом Держземагенства у Миронівськом районі 25 березня 2013 року, їй присвоєно кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER], пай [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування - в адміністративних межах Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. Така обставина підтверджена Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 липня 2013 року № 6676144. Формування земельної ділянки та державна реєстрація права на неї мали місце після смерті власника [PERSON] Встановлено, що позивач повторно звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на сформовану земельну ділянку. Згідно з пунктами 4.12,4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 05 липня 2017 року нотаріус склав та підписав лист щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, за змістом якого Українська міська державна нотаріальна контора щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, що залишилась після померлого [INFO] [PERSON] Нотаріус послався на ті обставини, що з витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області 23 липня 2013 року за індексним номером 6676144, вбачається, що право власності померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 2,8501 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер [NUMBER]) зареєстровано 23 липня 2013 року, тобто після його смерті. Оскільки право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку зареєстровано в порушення вимог чинного законодавства, свідоцтво про право на спадщину на земельну не може бути видано. Дані обставини вказують на наявність перешкод у спадкуванні майна померлого [PERSON] у виді, в якому воно існувало на час оформлення спадкових прав. Встановлено, що на час отримання 08 листопада 2013 року свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП імені Ватутіна Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, земельна частка була перетворена у інше спадкове майно - земельну ділянку, яка була сформована, інформація про земельну ділянку внесена до Державного земельного кадастру. Вказані обставини свідчать про те, що на час видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] 08 листопада 2013 року спадкового майна у виді земельної частки (паю) розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах у колективній власності КСП імені Ватутіна Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області не було, умовна частка була перетворена у інше спадкове майно - земельну ділянку, яка була виділена в натурі.Земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], [NUMBER], пай [NUMBER] була визначена як об'єкт цивільних прав. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є частково доведеними. Позивач, як спадкоємець померлого [PERSON] за законом, фактично успадкувала право на земельну ділянку та в установленому порядку не може одержати правовстановлюючий документ на вказане майно, її порушене право підлягає захисту, питання визначення належності права на майно має бути вирішено судовим рішенням. Вимоги позивача про визнання недійсним Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 6676144 від 23 липня 2013 року, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 4226225 від 23 липня 2013 року, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП імені Ватутіна Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не доведені позивачем. Задоволення вказаних вимог не є засобом усунення порушеного права позивача. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання права власності на земельну ділянку. Визнання права є засобом усунення невизначеності у взаєминах суб'єктів, створення необхідних умов для його реалізації і запобігання з боку третіх осіб, які можуть перешкоджати його нормальному здійсненню. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216 - 1218, 1233, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 79-1, 81, 152 ЗК України,

Outcome: partial