Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, в кому зазначили, що [PERSON] перебуваючи в трудових відносинах зі Страховим товариством «ДОМІНАНТА», на посаді керівника Черкаської дирекції, керуючи автомобілем «Хюндай Акцент» д.н.з. [NUMBER], який належав вказаній Страховій компанії «ДОМІНАНТА», приблизно о 05 год. 20 хв. на 53 км автодороги сполученням «Бориспіль-Дніпропетровськ», що на території Переяслав-Хмельницького району Київської області допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Транспортер» д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], власником якого є позивач [PERSON] В салоні автомобіля «Фольксваген Транспортер» на момент зіткнення перебувала позивач [PERSON], яка разом із [PERSON] зазнала тілесних ушкоджень. Причиною ДТП є порушення водієм автомобіля «Хюндай Акцент» [PERSON] п.п. 2.9 «а», 2.3 «б», 2.3 «д», 10.1, 10.5, 12.1, 34 ПДР України, який від отриманих тілесних ушкоджень помер. Вказували, що внаслідок ДТП позивачам були завдані матеріальні та моральні збитки. Просили стягнути на користь [PERSON] з відповідачів матеріальні збитки, які полягають у вартості пошкодженого автомобіля «Фольксваген Транспортер», який згідно висновку експерта не підлягає відновленню, що складає 172\~330, 00 грн. При цьому просили стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» 50\~000 грн. страхового відшкодування по полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, решту суми вартості автомобіля стягнути з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА». Також просили стягнути з відповідача ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» збитки, у вигляді витрат на транспортування власного автомобіля на стоянку в м.Переяслав-Хмельницький в сумі 600 грн., 1900 грн. транспортування в с.Піщана Золотоніського району, вартість проведення автотоварознавчого дослідження - 1700 грн., телеграми про проведення автотоварознавчого дослідження 69,98 грн. та моральну шкоду на користь кожного із позивачів по 10\~000 грн. В подальшому, неодноразово змінюючи розмір позовних вимог, в остаточних вимогах відмовились від вимог до ПрАТ «СК Арсенал страхування» та просили стягнути з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» як власника джерела підвищеної небезпеки на користь [PERSON] 230\~157, 63 грн. матеріальної шкоди, яка складається із вартості пошкодженого транспортного засобу в розмірі 172\~330 грн. та інфляційних збільшень на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, витрат на транспортування власного автомобіля на стоянку в м.Переяслав-Хмельницький в сумі 600 грн., 1900 грн. транспортування в с.Піщана Золотоніського району, вартість проведення автотоварознавчого дослідження - 1700 грн. Просили стягнути на користь [PERSON] матеріальну шкоду, яка полягала у вартості пошкодженого мяса, яке транспортувалось для продажу на ринок в м.Бориспіль в кількості 100 кг, вартістю в середньому 55-60 грн., про що є відповідне ветеринарне свідоцтво та довідка з ринку про вартість мяса станом на квітень 2015 року, що складає 6000 грн. Стягнути на користь позивача [PERSON] моральну шкоду за втрату власного транспортного засобу, яке не підлягає відновленню в розмірі 10 000 грн. Стягнути на користь [PERSON], яка разом із сином [PERSON] перебувала в автомобілі під час ДТП та зазнали тілесних ушкоджень моральну шкоду в розмірі 8\~000 грн. Стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат [PERSON] При обґрунтуванні своїх доводів посилалися на обставини та докази, які зазначені у позовній заяві. Представник відповідача ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в повному обсязі. Пояснила, що власником автомобіля «Хюндай Акцент» д.н.з. [NUMBER] на момент скоєння ДТП було Страхове товариство «ДОМІНАНТА», де [PERSON] з вини якого сталося ДТП працював на посаді директора Черкаської дирекції. На підставі наказу №011-02 від 01.11.2013р. та акту приймання-передачі цінностей від 01.11.2013 року вказаний транспортний засіб був переданий Страховим товариством «ДОМІНАНТА» [PERSON] з метою належного та оперативного виконання трудових (службових обовязків). Оскільки режим роботи у структурних підрозділах страхової компанії встановлений з 09.00 до 18.00 год., пятниця до 16.45, субота, неділя встановлені вихідними днями, то на момент скоєння ДТП 09.04.2015 року (четвер) о 05 год. 20 хв. [PERSON] не перебував у службовому відрядженні, отже використовував транспортний засіб у особистих цілях без дозволу та відома керівництва, шляхового листа та наказу про роботу у вказаний час підприємством не видавалося, а тому відсутні підстави для стягнення збитків та моральної шкоди з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА». Представник відповідача в справі - ПрАТ «СК Арсенал страхування» в судове засідання не зявився. Про дату, час, місце судового засідання повідомлялось належним чином. До суду скерували письмове заперечення, підписане представником [PERSON], просили розглядати справу без участі представника ПрАТ «СК Арсенал Страхування». Вказували, що між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АІ/2661070. 09.04.2015 року сталося ДТП за участю забезпеченого полісом страхування автомобіля Хюндай Акцент д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Фольксваген Транспортер, д.н.з. СА 9105АО, під керуванням позивача. Відповідно до ст.35.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Проте, до подачі позовної заяви та вже після звернення до суду Позивач із Заявою про страхове відшкодування до страхової компанії не звертався. Згідно п.37.1.4 ст.37 вказаного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП. Таким чином, на підставі вказаного п.37.1.4 Закону, позивач втратив право на отримання страхового відшкодування від ПрАТ «СК Арсенал Ссрахування».\~\~\~\~ \~\~\~ Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне. 09 квітня 2015 року, приблизно о 05 годині 20 хвилин, на 53+900м. автодороги сполученням «Бориспіль-Дніпропетровськ», що на території Переяслав-Хмельницького району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Хюндай Акцент» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], [INFO], який порушивши п.п. 2.9 «а», 2.3 «б», 2.3 «д», 10.1, 10.5, 12.1, 34 ПДР України допустив виїзд на зустрічну смугу для руху в напрямку м.Бориспіль по якій в той момент рухався автомобіль «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. Вина [PERSON]М.у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.284 КК України встановлена постановою про закриття кримінального провадження від 09.07.2015 року. Вказані обставини також в судовому засіданніпідтверджені поясненнями позивача [PERSON], [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Хюндай Акцент» [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Київській області від 09.07.2015 року кримінальне провадження №12015110000000089 було закрите з відсутністю в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 09.07.2015 року смерть [PERSON]М настала від сумісної тупої травми голови, тулуба, та кінцівок, що супроводжувалася переломами кісток скелету, ушкодженнями внутрішніх органі, внутрішньою та зовнішньою кровотечами, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу. При судово-токсикологічному дослідженні в сечі трупу виявлено тетрагідроканнабінол наркотичну хімічну сполуку рослини конопля. В судовому засіданні встановлено та підтверджено представником відповідача ТДВ Страхове товариство «ДОМІНАНТА», що автомобіль «Хюндай Акцент», реєстраційний номер [NUMBER], на момент скоєння ДТП на праві власності належав відповідачу ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА». Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» відповідно до наказу від 28 лютого 2013 року №2802-96-К про прийняття [PERSON] на посаду директора Черкаської дирекції з 01.03.2013 року. Трудові відносини припинені з ним відповідно до наказу №80-К від 15.04.2015 року з 09.04.2015 року у звязку зі смертю. Наказом від №0111-02 від 01.11.2013 року та актом приймання передачі документів та матеріальних цінностей від 01.11.2013 року ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» передала [PERSON] автомобіль «Хюндай Акцент» реєстраційний номер [NUMBER], встановивши середню норму витрат на паливо відповідно до норм витрат палива і мастильних матеріалів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998 року. Наказом №0111-02 від 01.11.2013 року зобовязано [PERSON] надавати щодекадно до бухгалтерії в обовязковому порядку заповнені подорожні листи та оригінали чеків про витрати палива до них. Судом з'ясовано, що у [PERSON] відповідно ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» 09.04.2015 було наявне право та можливість керування транспортним засобом «Хюндай Акцент», реєстраційний номер [NUMBER], а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ААЕ073009, та комплект ключів від автомобіля, що не заперечувалось представником відповідача та підтверджувалося актом приймання- передачі документів та матеріальних цінностей від 01.11.2013 року. Разом з тим, в судовому засіданні представник відповідача вказував на використання [PERSON] автомобіля без необхідних первинних документів від підприємства (подорожних листів) в особистих цілях, що вказує, на думку представника відповідача, на відсутність правових підстав для стягнення шкоди з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА». Вказувала, що на момент скоєння ДТП 09.04.2015 року (четвер) о 05 год. 20 хв. [PERSON] не перебував у службовому відрядженні, додаткового наказу про роботу у вказаний час підприємством не видавалося. Як вбачається з документів ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» про режим роботи наказом №2904 від 29.04.2013 року у головному офісі та структурних підрозділах страхової компанії встановлений наступний режим роботи: початок роботи (понеділок-пятниця) -09.00, закінчення роботи (понеділок-четвер)-18.00, закінчення роботи (пятниця)- 16.45, встановлена обідня перерва (з 13.00 по 13.45) та вихідні дні субота та неділя. Наказом №1004 від 10 квітня 2015 року керівником ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» створено комісію для розслідування факту ДТП 09.04.2015 року за участю директора Черкаської дирекції [PERSON], за наслідками службової перевірки складено акт про проведення службового розслідування від 17.04.2015 року. У вказаному акті, зокрема, зазначено, що транспортний засіб «Хюндай Акцент», що належить на праві власності товариству був переданий 01.11.2013 року [PERSON] з метою належного виконання останнім своїх посадових (службових) обовязків. В акті про проведення службового розслідуваня від 17.04.2015 року також зазначено, що відповідно до інформації відділу кадрів [PERSON] у відрядженні не перебував, а тому комісією встановлений факт використання службового транспортного засобу в особистих цілях директором Черкаської дирекції СТ «ДОМІНАНТА». Отримання пояснень від [PERSON] неможливе, у звязку із його смертю внаслідок ДТП. Проаналізувавши зміст акту про проведення службового розслідування від 17.04.2015 року, суд зазначає, що доказів, які б свідчили про те, що Страховим товариством «ДОМІНАНТА» забезпечено належний облік та контроль за перебуванням транспортних засобів та контроль за їх використанням, наказів про суворий режим використання транспортних засобів працівниками, що виключало б використання транспортних засобів поза межами робочого часу, не надано. Також, суд враховує факт відсутності доказів наявності прямої заборони зі сторони керівництва ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» або інших відповідальних осіб щодо особистого використання автомобіля «Хюндай Акцент», реєстраційний номер [NUMBER], особою у володіння якої він був переданий. З'ясовані судом обставини свідчать про те, що власник джерела підвищеної небезпеки ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» в особі його керівництва, не забезпечило належного контролю за використанням джерела підвищеної небезпеки директором Черкаської дирекції [PERSON] не вжив заходів для запобігання аварійності при використанні джерела підвищеної небезпеки. Зазначені обставини дозволили [PERSON] 09.04.2015 року використовувати автомобіль поза межами робочого часу та знаходячись під впливом наркотичних речовин, що як наслідок - призвело до ДТП, у результаті якого пошкоджено автомобіль позивача [PERSON] та завдано матеріальну та моральну шкоду [PERSON], [PERSON] Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 №14 визначено, що самовільне використання в особистих цілях технічних засобів (автомобілів, тракторів, тощо) належних підприємствам, установам організаціям, працівниками які перебувають у трудових відносинах не є виконанням службових обов'язків. Враховуючи зазначене суд вважає, що експлуатація [PERSON] транспортного засобу «Хюндай Акцент», реєстраційний номер [NUMBER] поза межами робочого часу для своїх особистих потреб стала можливою в результаті неналежного забезпечення ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» схоронності належного йому транспортного засобу. Відповідно до вимог ч.4 ст. 1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 з послідуючими змінами, володілець джерела підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведене, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. Суд зазначає, що з врахуванням відсутності будь-яких перешкод з боку власника для неправомірного використання транспортним засобом і його експлуатації поза межами трудових відносин, він несе відповідальність за заподіяну шкоду разом із [PERSON] У звязку зі смертю внаслідок ДТП [PERSON], судом не вирішується питання спільної відповідальності, а досліджується лише розмір відшкодування заподіяної матеріальної шкоди з врахуванням ступеня вини власника джерела підвищеної небезпеки та визначення частки відшкодування виходячи із встановленого судом розміру заподіяної матеріальної шкоди. В судовому засіданні не надано доказів про те, що після настання страхового випадку відповідач виконав обовязок письмового надання страховику, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правовової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, що відповідно до п. 16 постанови ПВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» є підставою для покладення обовязку відшкодування шкоди саме на власника транспортного засобу. Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода ). З висновку судової автотоварознавчої експертизи № 09 від 27.08.2015 року, встановлено, що вартість матеріального збитку власнику автомобіля Фольксваген Транспортер, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] внаслідок ДТП прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП (09.04.2015 року) та складає 172 330 грн. Відповідно до п.15 постанови ПВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. \~\~ Зважаючи на вказані обставини, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь власника [PERSON] слід визначати за ринковою вартістю вказаного транспортного засобу на момент його пошкодження, яка становить 172\~330,00 гривень, а тому позовну вимогу до ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» про відшкодування заподіяної шкоди слід задовольнити саме на вказану вище суму без нарахованих позивачем відповідно до ст.625 ЦК України інфляційних втрат, оскільки вказана стаття Цивільного кодексу України застосовується при порушенні сторонами грошових зобовязань та не може бути застосована в деліктних зобовязаннях. Також суд вважає такою, що підлягає до задоволення вимогу позивача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, яка складається із вартості пошкодженого при ДТП мяса в сумі 6000 грн., яке транспортувалось для продажу на ринок в м.Бориспіль в кількості 100 кг, вартістю 60 грн./кг, та стягнення на користь позивача [PERSON] витрат на транспортування власного автомобіля на стоянку в м.Переяслав-Хмельницький в сумі 600 грн., 1900 грн. транспортування в с.Піщана Золотоніського району, вартість проведення автотоварознавчого дослідження - 1700 грн., а всього 4200 грн., оскільки вказані вимоги підтверджені належними доказами в матеріалах справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування заподіяної матеріальної шкоди необхідно визначити з врахуванням ступеня вини власника джерела підвищеної небезпеки та визначити розмір на користь позивачів - 70 % з ТДВ Страхова компанія «ДОМІНАНТА» виходячи із встановленого судом розміру заподіяної матеріальної шкоди, що складає вартість пошкодженого транспортного засобу (172330 грн.х70%) = 120631 грн., витрати на транспортування та проведення авто товарознавчого дослідження на загальну суму 4200 грнх70%=2640 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню на користь [PERSON] складає 123\~571 грн. На користь [PERSON] підлягає стягненню 70% вартості пошкодженої мясної продукції, що складає 6000х70%=4200грн. \~ Вирішуючи питання про стягнення розміру моральної шкоди суд зазначає наступне. На підставі\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до положень\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення\~\~здібностей\~\~потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються\~\~вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналізуючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань, яких зазнали позивачі внаслідок ДТП, суд вважає, за необхідне стягнути з віповідача ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» моральну шкоду в сумі 5000 грн. на користь кожного із позивачів. Правова позиція Верховного суду України в справі №6-229цс14 від 28.01.2015 року, на яку посилається представник відповідача в данному випадку судом не може бути застосована, оскільки при вирішені справи суд керувався іншою правовою нормою - ч.4 ст.1187 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.\~Отже з відповідача слід пропорційно до задоволених вимог стягнути судові витрати в сумі 1\~427,71 грн. \~\~\~\~ На підставі ч.1,2 ст. 22, ч.4 ст.1187,1192 ЦК України, ПВС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 №14, ППВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки",

Outcome: partial