Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 21 лютого 2008 року між Житомирським відділенням кредитної спілки Альянс Україна та [PERSON] було укладено договір кредиту № 33-08кЖт, за яким останній був наданий кредит у розмірі 13000 грн. Також 21 лютого 2008 року на забезпечення виконання зобовязань було укладено два договора поруки № 33-08кЖт пМ, за яким відповідачі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе обовязок відповідати за зобовязаннями відповідачки [PERSON] Відповідно до умов договору кредиту кредитна спілка виконала свої зобовязання з надання кредиту, проте відповідачка [PERSON] взятих на себе зобовязань не виконує, у звязку з чим станом на 24 травня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 104 894,99 грн.. У вищезазначену суму включено пеню в розмірі 31106,36 грн.. Відповідачу [PERSON] надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість. Проте борг не було погашено. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] також було надіслано повідомлення про заборгованість відповідачки [PERSON] з вимогою виконати зобовязання, взяті на себе за договором поруки. Проте зобовязання не було виконане. Позивач зазначив, що відповідно до п. 9.5 договору кредиту № 33-08кЖт від 21.02.2008 року, до правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням умов вказаного договору застосовується строк позовної давності тривалістю пять років. Відповідач [PERSON] останній платіж здійснила 17.02.2014 року. 26 вересня 2017 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої Кредитна спілка «Альянс Україна» просить стягнути солідарно з відповідачів 104094,99 грн. заборгованості за кредитом, з яких 11478,36 грн. сума неповернутого тіла кредиту; 61510,27 грн. сума процентів за користування кредитом; 31106,36 грн. пеня та стягнути в рівних частинах з відповідачів судові витрати в сумі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково: в частині суми заборгованості за тілом кредиту визнала повністю, в частині суми заборгованості за процентами не визнала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 21.08.2017 року позовні вимоги не визнала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 02.11.2017 року позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову про стягнення з неї заборгованості в солідарному порядку заперечувала, зазначила, що заборгованість по кредиту повинна сплачувати відповідачка [PERSON] Вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив: 21 лютого 2008 року між Житомирським відділенням кредитної спілки Альянс Україна та [PERSON] було укладено договір кредиту № 33-08кЖт, за яким останній був наданий кредит у розмірі 13000,00 грн. Також 21 лютого 2008 року на забезпечення виконання зобовязань було укладено два договора поруки № 33-08кЖт пМ, за яким відповідачі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе обовязок відповідати за зобовязаннями відповідачки [PERSON] Відповідно до умов договору кредиту кредитна спілка виконала свої зобовязання з надання кредиту, проте відповідачка [PERSON] взятих на себе зобовязань не виконує, у звязку з чим станом на 24 травня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 104 894,99 грн.. У вищезазначену суму включено пеню в розмірі 31106,36 грн.Відповідачам [PERSON] та [PERSON] 27 лютого 2013 року було надіслано повідомлення про заборгованість відповідачки [PERSON] з вимогою виконати зобовязання, взяті на себе за договором поруки. Відповідно до п. 9.5 договору кредиту № 33-08кЖт від 21.02.2008 року, до правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням умов вказаного договору застосовується строк позовної давності тривалістю пять років. Відповідач [PERSON] останній платіж здійснила 17.02.2014 року. 26 вересня 2017 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої Кредитна спілка «Альянс Україна» просить стягнути солідарно з відповідачів 104094,99 грн. заборгованості за кредитом, з яких 11478,36 грн. сума неповернутого тіла кредиту; 61510,27 грн. сума процентів за користування кредитом; 31106,36 грн. пеня. При вирішенні спору суд виходить з наступних міркувань : У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на отримання від позичальника відсотків та пені, оскільки боргові зобов'язання [PERSON] не виконала. Заборгованість за кредитом,а саме : 11478,36 грн. сума неповернутого тіла кредиту; 61510,27 грн. сума процентів за користування кредитом та підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі . Вирішуючи питання розмір пені,яка підлягає стягненню,суд враховує,що ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки (пені) за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Враховуючи викладене, та те, що розмір заборгованості по тілу кредиту становить 11478,36 грн., суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідачки з 31106,36 грн. до 15000 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення суми заборгованості з поручителів відповідачів [PERSON], [PERSON],суд виходить з постанови Верховного Суду України у справі № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.Суд зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Судом встановлено,що п. 2.1. кредитного договору № 33-08кЖт був встановлений строк виконання основного зобовязання 21 лютого 2013 року. В встановлений законом строк,тобто до 21 серпня 2013 року позивач не звернувся з позовом до поручителів. Таким чином,договори поруки припинилися. За вказаних обставин в задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Альянс Україна» до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки суд відмовляє. Задовольняючи частково позов суд стягує з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Альянс Україна» 1600 грн. 00 коп. судових витрат.

Outcome: partial