Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказавши суду, що 10.05.2016 р. відповідно до укладеного договору б/н, відповідач отримав кредит в сумі - 1400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови кредитного договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом об`єктивно встановлено, що відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної кредитної угоди від 10.05.2016 р. не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином... З матеріалів справи вбачається, що станом на 17.03.2019 р. відповідач має заборгованість перед банком в сумі - 11740 грн. 49 коп., яка складається з: 1392 грн. 03 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2360 грн. 31 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5502 грн. 89 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1450 грн. 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 535 грн. 26 коп. (процентна складова). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Ч.1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.6.9. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 365 календарних днів на рік. Відповідач зобов"язаний щомісячно, в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, погашати кредит у розмірі 5% від наявної заборгованості, але не менше 50 грн. Відповідно до п. 1.1.7.11. Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же самий строк. Вирішуючи питання про можливість стягнення штрафів, суд приходить до наступного висновку. Не може бути задоволена вимога позову в частині стягнення штрафу (фіксована складова), оскільки фіксована частина штрафу в розмірі 500 грн. (п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг) не відповідає положенню ч. 2 ст. 549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов"язання. Крім того, зі змісту ст. 549 ЦК України випливає, що поняття штрафу визначене у цій статті та порядок його обрахунку, є обов`язковими для всіх учасників цивільних правовідносин і не може бути змінено та викладено на власний розсуд, оскільки в такому разі втрачається його суть, тобто він перестає бути видом забезпечення виконання зобов`язання, неустойкою в розумінні закону. Вирішуючи питання про можливість стягнення 5502 грн. 89 коп. пені за прострочене зобов`язання та 1450 грн. 00 коп. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., суд приходить до такого висновку. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок викладений у постанові ВСУ №6-2003цс15 від 21.10.2015 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність виключення пені із загальної суми стягнення в розмірі 5502 грн. 89 коп. та 1450 грн. 00 коп., як такої, що покладала на відповідача подвійну відповідальність за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Тому, суд також, не погоджується і з розміром процентної складової частини штрафу, обрахованої позивачем. Судом встановлено, що дійсно відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 17.03.2019 року становить 3752 грн. 34 коп., що складається з 1392 грн. 03 коп. заборгованості за тілом кредиту та 2360 грн. 31 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача штраф (процентна складова), який становить - 187 грн. 61 коп. (розрахунок: 3752 грн. 34 коп. х 5 % :100 = 187 грн. 61 коп.). Тоді як позивачем, в порушення умов договору, при обрахуванні суми процентної складової штрафу, до загальної суми при обрахунку було включено 5502 грн. 89 коп. та 1450 грн. 00 коп. пені, що і вплинуло на збільшення розміру процентної складової штрафу. Однак, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг процентна складова штрафу обраховується із нарахованої заборгованості за кредитним лімітом та прострочених відсотків і комісій (без пені). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у своїй решті заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 33.56 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 644 грн.68 коп.

Outcome: partial