Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У жовтні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником, якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - відповідач), третя особа державний реєстратор Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів» Хохич Руслан Вікторович про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію права власності. Позов обґрунтований такими обставинами. 11.08.2008 між [PERSON] та ПАТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником, якого є АТ «УКРСОЦБАНК» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 005/702898-КR на суму 160 346,00 дол. США . У якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором у той же день 11.08.2008 було укладено договір іпотеки № 005/702902-ІО, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 2910 (надалі-іпотечний договір), за яким в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано квартиру [ADDRESS] . Ця квартира належить позивачу, [PERSON] згідно договору купівлі-продажу за реєстраційним № 2907 від 11.08.2008. 09.11.2017 державним реєстратором Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів» Хохичем Русланом Вікторовичем було здійснено перереєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] з позивача, [PERSON] на відповідача, ПАТ «Укрсоцбанк». Як підставу виникнення права власності за відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» державним реєстратором було зазначено іпотечний договір. Позивач вважає, що такі дії відповідача не відповідають умовам укладеного іпотечного договору, через відсутність у останнього права на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору, та проведення реєстрації права власності на квартиру з порушенням вимог діючого законодавства України. У зв`язку з чим позивач, [PERSON] , просила визнати відсутність у АТ "Укрсоцбанк" права позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки (квартиру [ADDRESS] ) та скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 23324883. Відповідач позов не визнав та обґрунтував свої заперечення такими обставинами. Іпотечне застереження, що передбачає набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки прирівнюється до договору про задоволення вимог іподекодекодержателя міститься в п. 4.5.3 іпотечного договору, тому звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося відповідно до Закону України «Про іпотеку». Державна реєстрація права власності була проведена у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Як доказ отримання позивачем письмової вимоги від 15.09.2017 надані опис вкладення у цінний лист № 1400036854849 відправленого за адресою: [ADDRESS] , опис вкладення у цінний лист № 1400036854857 відправленого за адресою: [ADDRESS] ; опис вкладення у цінний лист № 1400036854865 відправленого за адресою: [ADDRESS] . Третя особа державний реєстратор Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів» Хохич Р.В. в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 07.03.2019 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, який прийнятий судом (а.с. 72-84). 04.04.2019 через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом. ( а.с. 92-98). 28.11.2019 до суду надійшла заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про залучення його до участі у справі як правонаступника відповідача, ПАТ «Укрсоцбанк» ( а. с. 113-123). ІІІ. Процесуальні дії суду. 20.11.2018 ухвалою залишено позовну заяву без руху та надано позивачу час для усунення недоліків (а.с. 39 - 40). 18.12.2018 ухвалою відкрито провадження у справі та призначено справу судового розгляду в порядку загального провадження в підготовче засідання ( а.с. 60-61). 19.07.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті ( а.с. 108-109). 28.11.2019 ухвалою суду задоволено заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про залучення його до участі у справі як правонаступника відповідача, ПАТ «Укрсоцбанк» ( а.с.130-131). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 11.08.2008 між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого стали АТ «Укрсоцбанк» та з 03.12.2019 р. - АТ «Альфа-Банк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 005/702898-КR на суму 160 346.00 дол. США (а.с. 7-11). У якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 11.08.2008 між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого стали АТ «Укрсоцбанк» та з 03.12.2019 р. - АТ «Альфа-Банк» було укладено договір іпотеки № 005/702902-ІО (далі - іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 2910, за яким в іпотеку АКБ СР «Укрсоцбанк» було передано квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належить позивачу, [PERSON] згідно договору купівлі-продажу за реєстраційним № 2907 від 11.08.2008 (а.с. 14-18). За змістом підпункту 2.4.3. пункту 2.4., пункту 4.1. іпотечного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Підпунктом 4.5.3. пункту 4.5. іпотечного договору визначено, що іпотекодавець за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, серед інших способів, - шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». 15.09.2017 на адресу [ADDRESS] , на адресу [ADDRESS] ; на адресу [ADDRESS] Банк направив повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки вих. № 95467 шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, за змістом якого, банк, визначивши суму боргу за договором кредиту в сумі 158 458,54 дол. США станом на 09.09.2017, вимагав сплатити заборгованість та попереджав, що у разі невиконання цієї вимоги банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Оцінку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Бізнес АССІСТ» від 20.09.2017, якою визначено ринкову вартість предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] в розмірі 2 353 680,00 грн. та на яку посилається відповідач у поданому відзиві, до суду надано не було. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.08.2018, державним реєстратором Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів» Хохичем Русланом Вікторовичем в м. Києві винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38088445 від 13.11.2017, відповідно якого право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за ПАТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019, дата державної реєстрації 09.11.2017, номер запису про право власності 23324883. При цьому підставами виникнення права власності зазначено: іпотечний договір, серія та номер 2910, виданий 11.08.2008, видавник Познякова С.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (а.с. 20). V. Оцінка суду. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки містить стаття 33 Закону України «Про іпотеку». Так, відповідно до абзацу 1 вказаної статті у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк. Частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, що діяла на час укладення договору іпотеки, далі - Закон № 898-ІV) передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення його вимог. Статтею 37 зазначеного Закону (у цій же редакції) визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, (до якого згідно з частиною другою статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки), є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. З аналізу змісту наведених норм у їх поєднанні вбачається, що за Законом застереження в іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом. Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» № 800-VI (далі -Закон № 800-VI), який набрав чинності 14.01.2009, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Нова редакція статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ «Перехідні положення» Закону № 800-VI, не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнює їх. Аналіз наведених норм, як і Закон № 800-VI в цілому, не дає підстав вважати, що законодавець із прийняттям названого закону обмежив коло іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог кредитора, на підставі яких за іпотекодержателем може бути зареєстровано право власності на предмет іпотеки, лише тими договорами, які укладені після набрання чинності цим Законом. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.10.2011 у справі № 21-131а11 та від 18.09.2012 у справі № 21-236а12. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.02. 2018 у справі № 915/297/17 та від 31.07.2018 у справі № 826/9658/15 (адміністративне провадження № К/9901/3238/18). Отже, законодавцем визначено як спосіб позасудового врегулювання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Частиною першою статті 35 Закону «України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку», яка має назву «Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. За змістом статті 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9,15 Закону № 1952-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та статті 37 Закону № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2017 на адресу [ADDRESS] , на адресу [ADDRESS] ; на адресу [ADDRESS] Банк направив повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки вих. № 95467 шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, за змістом якого, Банк, визначивши суму боргу за договором кредиту в сумі 158 458,54 дол. США станом на 09.09.2017, вимагав сплатити заборгованість та попереджав, що у разі невиконання цієї вимоги банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 77-83). Під час розгляду справи відповідачем не надано доказу щодо отримання іпотекодавцем [PERSON] письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, оскільки відсутність такого доказу не підтверджує факт вручення іпотекодавцю вимоги про усунення порушень та сплив 30-денного терміну з моменту отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень, що однозначно свідчить про недотримання відповідачем процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеної п. 61 Порядку 1127. Дана позиція суду узгоджується в висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2019 у справі №638/20000/16-ц відповідно до якої для реєстрації права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, до державного реєстратора має звернутись належна особа-іпотекодержатель, та надати документи, які підтверджують: - направлення та вручення іпотекодавцю вимоги про усунення порушень; - сплив 30-денного терміну з моменту отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень. Крім того, суд зазначає, що для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, здійснюється при умові, що у письмовій вимозі має бути зазначена інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна та повинна бути проведена оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності. Дана позиція суду узгоджується в висновками, викладеними у у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №306/2053/16-ц. Жодної інформації про вартість майна, за якою мало відбуватися зарахування вимог, з урахуванням того, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна, повідомлення від 15.09.2017 вих. № 95467 не містило. За таких обставин, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Укрсоцбанк» проведена всупереч нормам чинного законодавства. Що стосується посилань позивача щодо відсутності в іпотечному договорі іпотечного застереження, то суд зазначає, що підпунктом 4.5.3. пункту 4.5., яким передбачено можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань у порядку, передбаченому статтею 37 Законом України «Про іпотеку», тому відповідач мав право у досудовому порядку задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації свого права власності на предмет іпотеки на підставі вказаного застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Дана позиція суду узгоджується в висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31.07.2020 у справі 607/11516/18. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову підлягають частковому задоволенню, в частині скасування запису № 23324883 від 09.11.2017 державного реєстратора Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів» Хохича Р.В. про державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк») на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Інші доводи учасників справи, які наведені у заявах по суті справи, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. З огляду на те, що суд частково задовольняє позов, то судовий збір, на підставі статті 141 ЦПК України розподіляється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial