Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12.09.2013 року на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.\~ до його повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу). Відповідач не регулярно сплачує вказану суму, на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для утримання сина. Позивач працює, але не взмозі забезпечити сину належне харчування, освіту, оздоровлення. Відповідач працює неофіційно і тому аліменти нараховуються як непрацюючому в розрірі 406 грн., а син повністю знаходиться на її утриманні. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що проживає з сином у своїх батьків, дитина часто хворіє. Інвалідності немає ні в неї, ні в сина. Інших утриманців, крім сина, вона не має. Відповідач заперечив проти задоволення позову у повному обсязі. Пояснив, що не має змоги сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки не має постійного місця роботи. Має лише мінливі доходи. З липня він платить 713 грн. щомісячно. Він інвалідності не має, крім сина [PERSON], [INFO], утримує ще сина [PERSON], 2008 року, який проживає з ним без матері. Про вказані обставини сторони не додали письмових доказів по справі, проте визнали про їх існування в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Сторони є батьками малолітнього: [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2017 року - 1355 грн., з 01.05.2017 року 1426, з 01.12.2017 року 1492 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2017 року 1689 грн., з 01.05.2017 року 1777 грн., з 01.12.2017 року 1860 грн. Позивач заявляла, що відповідач щомісячно отримує близько 10-12 тис. грн., однак доказів на підтвердження вказаного факту суду не надала. Відповідач стверджував, що він не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який заявляє позивач, оскільки має на утриманні ще одного малолітнього сина. Має заборгованість по аліментах перед позивачем, про що позивачем надано довідку з Новоград-Волинського відділу Державної виконавчої служби. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг, комунальні послуги, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Аналогічно погіршився і матеріальний стан у відповідача, однак розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та\~ обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог задовольняє їх частково в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 88 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з [PERSON] у дохід держави має бути стягнено судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial