Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 2 грудня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2604. У судове засідання сторони не з'явились, але надали заяви в яких просять розглядати справу за їх відсутності. Позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке, в свою чергу, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання про задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу без з'ясування і дослідження інших обставин справи, а з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам сімейного права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Водночас, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на її користь з відповідача витрат, що їх, як вказує, вона понесла на правову допомогу в сумі 350 гривень, виходячи з наступного. За змістом ст. 133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В свою чергу, позивачем надано документи, яких, на думку суду, не достатньо для підтвердження факту понесення заявником витрат на правову допомогу, зокрема і у заявленому розмірі. Водночас, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial