Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу Держкомзему у Апостолівському районі Дніпропетровської області (а.с.2-9,т.1), який згодом уточнив та звернувся з позовом до відділу Держземагенства в Апостолівському районі Дніпропетровської ообласті, Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області [PERSON], треті особи - Нивотрудівська сільська рада Апостолівського району Дніпропетровської області, Апостолівська державна нотаріальна контора (а.с.184-201,т.1), ухвалою суду від 10.08.15 року до участі в розгляді справи в якості третіх осіб залучені [PERSON] та [PERSON] (а.с.229,т.1), заявою 30.08.15 року позивач доповнив позовні вимоги та підстави позову (а.с.164-168, т.2). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.05.94 року на підставі рішення Апостолівської районної ради народних депутатів Апостолівського району його батькові, [PERSON] надана у постійне користування земельна ділянка площею 30,7 га на території Нивотрудівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. 14.12.94 року [PERSON] був виданий державний акт на право постійного користування землею. 27.01.98 року відповідно до рішення Апостолівської районної ради була додатково передана в постійне користування земельна ділянка розміром 19,7 га для ведення селянського (фермерського) господарства. Таким чином загальний розмір земельної ділянки яка була надана в постійне користування [PERSON] складав 50,4 га усіх земель. 18.06.05 року [PERSON] булла передана в оренду земельна ділянка розміром 45,1 га для ведення селянського (фермерського) господарства строком на 49 років. Земельні ділянки передавались [PERSON] як голові фермерського господарства «Лучного», розташованого с. Нива Трудова Апостолівського району Дніпропетровської області, [ADDRESS], та стали матеріальною основою створеного селянського (фермерського) господарства. [INFO] року його батько [PERSON] помер. Він є спадкоємцем після смерті батька та прийняв спадщину. 08.02.07 року він став головою ФГ «Лучного», яке є правонаступником СФГ «Лучного». Згідно ст.. 23 ЗУ «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства здійснюється відповідно до закону. Вказані земельні ділянки включені до статутного фонду господарства та є його майном. Підстави для припинення діяльності фермерського господарства відсутні. Позивач як спадкоємець фермерського господарства став спадкоємцем земельних ділянок, переданих в оренду та наданих в постійне користування. Однак, відповідачі вказане право не визнають, з моменту смерті батька позивача чинять всілякі перешкоди з метою забрати у фермерського господарства земельні ділянки. Так, розпорядженням голови Апостолівської райдержадміністрації від 11.12.2006 року № 901-р-06 вилучено земельну ділянку з постійного користування [PERSON] та передано до складу земель запасу на території Нивотрудівської сільської ради, про що позивач не знав, згоди на вчинення вказаних дій не надавав, тому вважає це розпорядження незаконним і просить скасувати. Позивач з 2006 року неодноразово звертався у різні інстанції з метою оформлення права користування, проте відповідачами всіляко затягувалось вирішення цих питань. А розпорядженням голови Апостолівської райдержадміністрації від 11.10.12 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] та розпорядженням голови Апостолівсьької РДА від 06.12.12 року земельну ділянку площею 50 га надано в оренду іншій особі - відповідачу [PERSON] на 49 років для ведення фермерського господарства. Зважаючи, що право користування земельною ділянкою підтверджене Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, воно не втрачено, не припинено, з урахуванням положень діючого законодавства про спадкування, за яким до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та не припинились з його смертю, спірна земельна ділянка є матеріальною основою фермерського господарства, фермерське господарство перейшло до позивача в порядку спадкування, до позивача перейшло таке ж право користування земельною ділянкою, яке входить до складу спадщини, а вказані розпорядження голови Апостолівської райдержадміністрації підлягають скасуванню, як прийняті з порушенням земельного законодавства. Також 06..12.12 року на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 987-р-12 був укладений з [PERSON] договір оренди земельної ділянки площею 49,9999 га для ведення фермерського господарства. При видачі вказаного розпорядження було порушено вимоги законодавства, а саме земельна ділянка не була вилучена, недійсність розпорядження тягне недійсність договору оренди. Тому договір оренди є недійсним як такий що суперечить чинному законодавству та ґрунтується на недійсному розпорядженні. Так як договір оренди є недійсним спірна земельна ділянка підлягає поверненню у власність держави. Щодо земельної ділянки, яка перебувала в оренді, то згідно ст.. 7 ЗУ «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря до спадкоємців. Позивач [PERSON] є постійним користувачем земельної ділянки, є спадкоємцем права оренди, однак відповідачами чиняться перешкоди в користуванні земельними ділянками, а тому ці перешкоди слід усунути шляхом зобов'язання відповідачів запобігти вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав позивача. Також слід зобов'язати відповідача внести зміни до договору оренди землі від 18.06.05 року із зазначенням нового власника земельної ділянки та зазначенням позивача як спадкоємця [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відділу Держземагенства в Апостолівському районі, яка одночасно представляла інтереси ГУ Держземагенства в Дніпропетровській області Вєдякіна О.М. в судовому засіданні пояснила, що земельна ділянка, що перебувала в користуванні [PERSON] після його смерті вилучалась, про що позивач знав, оскільки отримував дозвіл на інвентаризацію землі, щодо земельної ділянки, яка перебувала в оренді, то позивач не звертався до головного управління з заявою про внесення змін до договору, тому просила в позові відмовити. Представником відділу Держземагенства в Апостолівському районі надано письмові пояснення щодо позову (а.с.233-236), згідно яких просили в позові відмовити, оскільки на момент отримання державного акту [PERSON] Земельний кодекс не передбачав права довічного успадкованого володіння, а тому не передбачено можливості переходу права довічного успадкованого володіння у випадку смерті особи, яка набула це право в період з 15.03.91 року по 13.03.92 року. Законом «Про селянське (фермерське) господарство» в редакції 1993 року не передбачалось можливості для громадян набувати земельні ділянки для селянського (фермерського) господарства на праві довічного успадкованого землекористування і передавались громадянам у приватну власність або у користування в тому числі на умовах оренди. Згідно ст.. 93 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності можуть набувати тільки підприємства державної або комунальної власності. Після смерті [PERSON] земельна ділянка вилучена та передана до земель запасу. До дати смерті [PERSON] договору про користування земельною ділянкою (емфітевзис) не укладав, розпорядження щодо спадкування належного йому майна не робив. Тому відсутні підстави для визнання оскаржуваних розпоряджень недійсними, недійсними договору оренди землі та усунення перешкод в праві користування земельною ділянкою. З 2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Держземагенства України. Ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачено спадкування права оренди земельної ділянки, однак позивач станом на 01.07.15 року до ГУ Держземагенства з приводу внесення змін до договору не звертався, інформація щодо надання земельної ділянки наданої померлому [PERSON] в оренду в оренду іншим особам відсутня, тому позов в частині визнання права оренди вважають завчасним. Тому просили в позові відмовити. Представники відповідача Апостолівськоої райдержадміністрації в судове засідання не з'являлись, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлялись, причин неявки суду не повідомили, будь яких клопотань не заявили, тому судом справу розглянуто у відсутності відповідача. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував, пояснивши, що під час укладання договору оренди між [PERSON] та Апостолівською РДА порушень законодавства не допущено, договір відповідає вимогам чинного законодавства. За заявою третьої особи - Апостолівської державної нотаріальної контори справу розглянуто у відсутності їх представника (а.с.213, т.1). За заявою третьої особи - Нивотрудівської сільської ради справу розглянуто у відсутності їх представника (а.с.152, т.1). Третя особа [PERSON] надала письмові пояснення згідно яких вона являється спадкоємицею [PERSON], після його смерті головою СФГ став її син позивач по справі, який став головою ФГ, а тому згідно Статуту представляє інтереси фермерського господарства перед органами влади. Вона повністю підтримує позовні вимоги та звертає увагу, що з моменту смерті [PERSON] всіляко чинились перепони у здійсненні права користування землею, направленні на відібрання у фермерського господарства земельної ділянки. Просила позов задовольнити. (а.с.126-133, т.2). Третя особа [PERSON] надала суду письмові пояснення, згідно яких вона являється спадкоємицею [PERSON] та є членом СФГ, після його смерті головою СФГ став позивач по справі, який став головою ФГ, а тому згідно Статуту представляє інтереси фермерського господарства перед органами влади. Вона повністю підтримує позовні вимоги та звертає увагу, що з моменту смерті [PERSON] всіляко чинились перепони у здійсненні права користування землею, направленні на відібрання у фермерського господарства земельної ділянки. Просила позов задовольнити. (а.с.161-163, т.2). Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. Згідно державного акту на право постійного користування землею [PERSON] на підставі рішення Апостолівської районної ради народних депутатів від 13.05.94 року надано в постійне користування земельна ділянка площею 30,7 га в межах згідно з планом та на підставі рішення Апостолівської райради № 63-12/ХХІІ від 27.01.98 надано в постійне користування земельна ділянка площею 19,7 га в межах згідно з планом, загальний розмір земельної ділянки 50,4 га (а.с.10-11, т.1). Згідно договору оренди землі від 18.06.05 року № 49 [PERSON] отримав від Апостолівської райдержадміністрації в оренду земельну ділянку площею 45,1 га строком на 50 років (а.с.12-15), договір оренди зареєстровано в Апостолівській РВ ДРФДП «ЦДЗК» від 12.07.05 року р.н. 0405041201918(а.с.12-15). За актом прийому передачі від 14.07.05 року земельну ділянку передано [PERSON] (а.с.16, т.1). межі земельної ділянки встановлені внатурі 17.06.05 року (а.с.17). Довідкою Апостоівського районного відділу земельних ресурсів підтверджено, що вказаним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери - земельній ділянці площею 50,0 га - [NUMBER], та земельній ділянці площею 45,1 га - [NUMBER] (а.с.37). [INFO] року [PERSON] помер, спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є позивач [PERSON], третя особа [PERSON], третя особа [PERSON], які свідоцтва про право на спадщину щодо вказаних земельних ділянок не отримували, постанов про відмову у вчинені нотаріальних дій щодо вказаних земельних ділянок нотаріусом не приймалось, що підтверджується матеріалами спадкової справи. (а.с.12-121,т.2). [PERSON] є головою ФГ «Лучного», що підтверджується статутом (а.с.21-28). Для ведення ФГ «Лучного» передано в постійне користування земельну ділянку розміром 50,2 га, повноваження щодо земельної ділянки здійснює його голова - п.5.1 статуту (а.с.24). Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звертався до різних установ з приводу оформлення прав на спірні земельні ділянки ( а.с. 134-159, т.2). Відомості щодо посадових осіб відділу Держземагенства які допустили необґрунтовану тяганини впродовж 2006-2012 років в оформленні правовстановлюючих документів позивачем [PERSON] внесені до ЄРДР за ознаками злочину передбаченого ст.. 364 ч. 2 кК України (а.с.29-30). Постановою слідчого від 10.04.14 року вказане кримінальне провадження закрито за відсутністю складу злочину (а.с.107). Згодом дана постанова скасовано, продовжено розслідування (а.с.123, т.1). У Державному реєстрі речових прав на майно відомості щодо реєстрації речових прав щодо спірних земельних ділянок відсутні (а.с.143-146, т.1). Розпорядженням голови Апостолівської райдержадміністрації від 11.12.06 року № 901-р-06 земельну ділянку площею 51,2 га вилучена з користування [PERSON] (а.с.237, т.1). Розпорядженням голови Апостолівської райдержадміністрації від 11.10.12 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.. [PERSON] (а.с.245, т.1). Розпорядженням голови Апостолівської райдержадміністрації від 06.11.12 року затверджено проект землеустрою та надано земельну ділянку [PERSON] на території Нивотрудівської сільської ради (а.с.243, т.1), з заявою [PERSON] звертався 06.11.12 року (а.с.244, т.1). Згідно витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 50,0 га кадастровий номер - [NUMBER] перебуває в оренді [PERSON] згідно договору оренди, державна реєстрація якого здійснена 06.12.12 року (а.с.167-171, 175-178,т.1). Земельна ділянка площею 45,1 га кадастровий номер - [NUMBER] перебуває у володінні [PERSON] згідно договору оренди (а.с.173-174, т.1). При вирішенні спору, що виник між сторонами суду виходить з наступного. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ч. 1 ст. 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі- землекористувач). Частина 2 зазначеної статті передбачає, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, а саме: право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано у заставу. Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі визначено Інструкцією, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647. Згідно з пунктом 1.15 вказаної Інструкції розробку технічної документації зі складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. Згідно з пунктом 2.14. вказаної Інструкції державний акт на право постійного користування земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується посадовими особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів та голова місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений ст. 123 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 125 вказаного Кодексу право постійного користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 126 вказаного Кодексу право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, форма якого затверджуються Кабінетом Міністрів України. Законодавством не передбачено в судовому прядку визнання права постійного користування чужою земельною ділянкою. Відповідно до ст. 1216 ПК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ПК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.. 23 ЗУ «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Проте спірна земельна ділянки у власності спадкодавця [PERSON] не була. А ст. 1225 ЦК України, передбачена можливість успадкування права власності на земельну ділянку, або користування земельною ділянкою на якій розташований житловий ббудинок, інші будівлі або споруди. Крім того, договору оренди чи емфітевзису чи суперфіцію спадкодавцем [PERSON] за життя з власником землі не укладалось, а здійснювалось користування земельної ділянкою, спадкування якого нормами ЦК України, ЗК України не передбачено, оскільки ч. 1 ст. 407 ЦК України та ч. 5 ст. 102 ЗК України визначено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення. Посилання представника позивача на долучені до матеріалів справи судові рішення не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки рішення судів не є доказами по справі. Посилання представника позивача на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України в рішенні 26.09.11 року не можуть бути підставою для задоволення позову оскільки дані правовідносини не є подібними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем [PERSON] права постійного користування земельною ділянкою площею 50 га, розташованої на території Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району для ведення фермерського господарства, що належала на праві постійного користування спадкодавцю [PERSON]. Бездіяльність відповідачів щодо затягування вирішення питання про надання земельної ділянки в користування позивач в адміністративному порядку не оскаржив та підставою даного позову не визначав, позовних вимог про визнання бездіяльності незаконною не пред'являв, а тому суд не вступає в оцінку бездіяльності за період з 2006 року по 2013 рік, на що вказує третя особа [PERSON] в письмових поясненнях. Оскільки позивач не набув права користування спірною земельною ділянкою в порядку спадкування, прийняті після смерті його батька розпорядження голови Апостолівської райдержадміністрації від 11.12.06 року № 901-р-06 про вилучення земельної ділянки з користування, розпорядженням голови Апостолівської райдержадміністрації від 11.10.12 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.. [PERSON], розпорядженням голови Апостолівської райдержадміністрації від 06.11.12 року про затвердження проекту землеустрою та наступне укладення договору оренди зі [PERSON] не порушують його права як фізичної особи. Позовні вимоги щодо земельної ділянки площею 45,1 га кадастровий номер [NUMBER] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами, що на підставі договору оренди землі від 18.06.05 року Апостолівська райдержадміністрація , як орендодавець передала, а [PERSON] як орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку - орні землі для розширення фермерського господарства площею 45,1 га. Згідно ст.. 7 ЗУ «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Тому, позовні вимоги щодо визнання за позивачем права оренди підлягають задоволенню. В задоволенні решти позовних вимог щодо даної земельної ділянки слід відмовити, оскільки згідно ст.. 3 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані, або оспорені права фізичної особи, позивач же впродовж 2006-2013 років звертався до різних установ з різними заявами проте на даний час до компетенції відповідача відділу Держземагенства в Апостолівському районі Дніпропетровській області внесення змін до договору оренди землі не відноситься, згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Таким чином позивач не позбавлений можливості звернутись до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин чи його територіального органу з завою про внесення змін до договору оренди землі. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial