Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обгрунтування Звернувшись із вказаним позовом до суду, позивач посилалась на те, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З початку грудня 2020 року, як вказала позивач, вона із сином проживають окремо від відповідача, а тому дитина залишилась на повному її утриманні, у той час, як вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та жодних доходів не має. Через таке позивачці важко самостійно утримувати і себе і дитину. Водночас, відповідач офіційно працевлаштований, регулярно отримує заробітну плату та інших утриманців не має, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу на її утримання. За таких обставин, позивач просила суд стягнути із відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження із викликом сторін у цій справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2021 року. Позиція сторін В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві, і просила їх задовольнити. Пояснила, що на цей час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною і отримує лише 860,00 грн. на місяць державної допомоги. Наразі проживає разом із своєю матір`ю, утримує дитину самостійно, а відповідач проживає окремо. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, при цьому пояснив, що він офіційно працевлаштований слюсарем на Южноукраїнській АЕС, отримує заробітну плату у розмірі приблизно 19 000,00 - 21 000,00 грн. на місяць і має на праві власності квартиру, яка знаходиться у м. Южноукраїнську Миколаївської області. Інших осіб, яких йому належало б утримувати, немає, так само як будь - якими транспортними засобами не володіє. Загалом відповідач проти позову не заперечував. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази і аргументи сторін У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши надані йому докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, встановив наступні обставини, відповідні їм правовідносини і зробив такі висновки. В судовому засіданні установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 01 вересня 2018 року, актовий запис №147. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Наразі дитина проживає разом із позивачкою, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дружини за домовленістю із нею чи то у добровільному порядку не надає. При цьому, відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, має на праві власності нерухоме майно (квартиру), транспортними засобами не володіє. Ці обставини визнаються сторонами, а тому в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню, ураховуючи й те, що суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Водночас, суд установив, що згідно судового наказу, виданого Арбузинським районним судом Миколаївської області 19 січня 2021 року, із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. Відповідно до ч.1 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства ( ч.3 ст. 7 СК України). Згідно ч.4 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками (ч.5 ст. 7 СК України) Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї ( ч.6 ст. 7 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, а кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч.ч.9,10 ст. 7 СК України). На підставі ч.1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд, у свою чергу, застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін ( ч.2 ст. 18 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ч.1 ст. 75 СК України). За правилом, установленим ч.5 ст. 75 СК України права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч.ч.1,2 ст. 77 СК України). Згідно ч.3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. При цьому, визначення розміру аліментів одному з подружжя за рішенням суду врегульовано нормами ст. 80 СК України. Так, відповідно до ч.1 ст. 80 указаного Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення ( ч.2 ст. 80 СК України). А перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст. 81 СК України). Водночас, на підставі ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому, згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст. 84 СК України). Тож, ураховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований, отримує дохід у виді заробітної плати, має нерухоме майно на праві власності, то суд приходить до висновку, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини (позивачки), із якою проживає його дитина до досягнення останньою трирічного віку. При цьому, суд установив наявність усіх передумов, за яких норма ч.2 ст. 84 СК України має змогу бути застосована, як то, позивач є дружиною відповідача, спільна дитина сторін, батьком якої є відповідач, проживає разом з позивачкою, окремо від відповідача, у той час, як матеріальне становище позивачки не має значення для виникнення у неї права на утримання, а так само і те, чи вона працює. До того ж, суд не установив будь - яких даних, які б свідчили про неспроможність відповідача утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку (стан здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення). Так само, які і обставин, які б нівелювали право позивачки на її утримання з боку чоловіка, зокрема, передбачених ч.5 ст. 75 СК України. Разом із цим, суд, з огляду на засади справедливості, розумності та добросовісності, вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Зокрема, суд у цьому контексті ураховує те, що із відповідача вже стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), а також те, що він має дохід лише у вигляді заробітної плати. У той час, як інших доходів згідно із Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26 лютого 1993 року №146, відповідач не має. Позивач же, у свою чергу, проживає разом із матір`ю, отримує дохід у виді допомоги по догляду за дитиною у розмірі 860,00 грн., що спростовує її доводи про те, що вона не має жодних доходів. Ці обставини, на переконання суду, належить сприймати як істотні і такі, що вказують на те, що стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини і дружини у розмірі по ј частці доходу ( на кожного) є буде сприйматись як непропорційне. Як наслідок, у цілому, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: із відповідача на користь позивачки доречно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу). На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти належить присудити від дня подання позовної заяви (ч.1 ст. 79 СК України ). Щодо розподілу судових витрат На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Тому за правилами ч.1 ст. 141 СК України, з урахуванням того, що згідно ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" він (судовий збір) не може бути меншим, ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на сьогоднішній день становить 908,00 грн., суд хувалює про стягнення судового збору з відповідача на користь держави. З цих мотивів,

Outcome: partial