Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

ПАТ «ФІДОБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про повернення відповідачами кредитних коштів, а також іншої заборгованості, що утворилася у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за кредитними договорами №014/1349/18/02846 від 13 червня 2007 року та №014/003226/3/003 від 28.11.2012 року, що був укладений між ПАТ «Ерсте Банк», з 05.06.2013 року найменування якого змінено на ПАТ «ФІДОКОМБАНК», а з 11.08.2015 року на ПАТ «Фідобанк» і [PERSON] та договір поруки із [PERSON].. Посилаючись на ті обставини, що банк свої зобов'язання перед позивальником. виконав у повному обсязі та надав йому кредитні кошти, визначені умовами договорів в повному обсязі, а позичальник в порушення умов кредитного договору кредитні кошти своєчасно не повертає і має заборгованість як по кредиту, так і по відсотках, і станом на 28 липня 2016 року має заборгованість за кредитним договором №014/1349/18/02846 від 13 червня 207 року в загальній сумі 107715 грн.24 коп., з яких: 40517 грн.06 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 23874 грн.35 коп. - строкова заборгованість за кредитом , 16672 грн. 04 коп. прострочені проценти, 281 грн.49 коп. -строкові проценти, 16444 грн.16 коп., - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 8926 грн.14 коп. - пеня на несвоєчасне погашення відсотків, та кредитним договором №014/003226/3/003 від 28.11.2012 року в загальній сумі 62952 грн.26 коп., з яких прострочений кредит - 32116 грн.00 коп., прострочені відсотки - 30845 грн.26 коп., які позивач просить стягнути з відповідачіва, як і понесені витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив письмову вимогу про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі до суду не з'явилися та не повідомили про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню з таких підстав Згідно умов кредитного договору з фізичною особою №14/003226/3/003 від 28 листопада 2012 року, що був укладений між ПАТ «Ерсте Банк», з 05.06.2013 року найменування якого змінено на ПАТ «ФІДОКОМБАНК», а з 11.08.2015 року на ПАТ «Фідобанк», і [PERSON] (а.с.8-11) вбачається, що [PERSON] є стороною (а саме позичальником) даного кредитного договору із ПАТ «Ерсте Банк». За даним договором банк надає позичальнику кредит в сумі 50000 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою 35,0% річних Згідно умов кредитного договору з фізичною особою № 014/1349/18/02846 від 13 червня 2007 року, що був укладений між ПАТ «Ерсте Банк», з 05.06.2013 року найменування якого змінено на ПАТ «ФІДОКОМБАНК», а з 11.08.2015 року на ПАТ «Фідобанк», і [PERSON] (а.с.8-11) вбачається, що [PERSON] є стороною (а саме позичальником) даного кредитного договору із ПАТ «Ерсте Банк». За даним договором банк надає позичальнику кредит в сумі 30000 доларів США, встановлює розмір відсотків за користування кредитом - 13,5% на рік та строком користування кредитними коштами до 12 червня 2017 року, додатковою сплатою комісії за видачу готівки в сумі 1136 грн.25 коп., та комісії за ведення поточного рахунку в розмірі 20 грн.00 коп. На виконання даного договору та з метою забезпечення виконання зобов'язання між кредитором та боржником, 13 червня 2007 року було укладено договір поруки між ВАТ «ЕрстеБанк» та [PERSON], який зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання позивальником усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли із договору кредиту №014/1349/18/02846 від 13 червня 2007 року. Як було встановлено в судовому засіданні, позичальник істотно порушив умови кредитних договорів, не сплачуючи відсотки за користування кредитом та сам кредит, у зв'язку з чим банк не може використовувати дані кошти в активних операціях та несе збитки. Суд вважає за необхідне зазначити, що конкретні правові наслідки порушення того чи іншого зобов'язання визначаються Цивільним кодексом, відповідними актами цивільного законодавства або договором. Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили умови отримання та погашення кредитних коштів. Проте, отримавши визначені договором кошти, відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, про існування якої [PERSON] та [PERSON] неодноразово повідомлялися кредитором, однак до даного часу відповідачі так і не погасили існуючу кредитну заборгованість, що є на даний час причиною звернення банку до суду із відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту до настання остаточного строку/терміну погашення, а позичальник зобов'язується достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані за користування кредитом неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором., а відповідно до ст. 1050 ЦК України, де визначено , що у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК Відповідно до умов підписаного сторонами договору банк , зважаючи на ті обставини, що позичальник частково проводив погашення кредиту , має всі правові підстави для звернення до суду із відповідним позовом. При вирішенні заявлених позовних вимог щодо стягнення пені суд враховує приписи ч.4 статті 42 Конституції України та положення ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Також суд приймає де уваги правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суг України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" про те, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, а вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, внаслідок чого з засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Також суд вважає за необхідне зазначити, що норма ч. З статті 551 Цивільного кодексу України передбачає дві підстави для зменшення неустойки: значне перевищення неустойки в порівнянні з розміром збитків, завданих стягувачу, що є об'єктивною обставиною, яка не залежить від волі чи позиції сторін та наявність інших істотних для боржника обставин. Зважаючи на досліджені в судовому засіданні обставини, які підтверджують тяжке матеріальне становище відповідачів, відсутність постійної роботи та відповідно заробітної плати, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28.07.2015 року по 28.07.2016 року - до 10000 грн. за несвоєчасне погашення кредиту та 5000 грн. за несвоєчасне погашення відсотків Щодо наявності іншої заборгованості за кредитним договором №№014/1349/18/02846 від 13 червня 2007, стягнути її в повному обсязі, а саме: 40517 грн.06 коп. - прострочена заборгованість за кредитом, 23874 грн.35 коп. - строкова заборгованість за кредитом , 16672 грн. 04 коп. прострочені проценти, 281 грн.49 коп. -строкові проценти, а загалом 96344 грн.94 коп.. Щодо кредитного договору №014/003226/3/003 від 28.11.2012 року, наявна в загальній сумі 62952 грн.26 коп., з яких прострочений кредит - 32116 грн.00 коп., прострочені відсотки - 30845 грн.26 коп. , які підлягають стягненню в повному обсязі. Зважаючи на ті обставини, що відповідно до укладеного договору поруки ( а.с.12-13 ) поручитель - [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати по зобов'язанню позичальника перед банківською установою, а тому сума заборгованості за кредитним договором №014/1349/18/02846 від 13 червня 2007 року підлягає до стягнення в солідарному порядку, із позичальника та поручителя. Крім того дані наслідки передбачає і ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою. Станом на день постановлення рішення суду [PERSON] має заборгованості по простроченому тілу кредиту та відсоткам, які відповідачі в добровільному порядку не сплачують, а тому банк правомірно ставить питання про стягнення їх разом із тілом кредиту та пенею за прострочення сплати кредиту та відсотків. Вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача також понесені ним витрати по сплату судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.. На підставі наведеного та ст.ст. 526-527,533, 553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial