Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

В червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] , страхового товариства з додатковою відповідальністю « Гарантія» ( далі СТДВ « Гарантія») про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. В своїй заяві позивач вказала, що 02 лютого 2015 року з вини [PERSON], водія автомобіля Мерседес , номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої позивач отримала тілесні ушкодження, а автомобіль механічні пошкодження . Внаслідок ДТП , їй спричинено майнову та моральну шкоду. З урахуванням викладеного позивач [PERSON] просила стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю « Гарантія « майнову шкоду в розмірі 50\~000 грн., з [PERSON] франшизу в розмірі 1000 грн., солідарно з [PERSON] та [PERSON] майнову шкоду в розмірі 310 385 грн. 48 коп., моральну шкоду в розмірі 30\~000 грн. та судові витрати в розмірі 4730, 76 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і прохає суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково , не заперечували щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача майнової шкоди в сумі 310\~385,48 грн. та витрат по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог, в іншій частині позову щодо солідарного стягнення майнової та моральної шкоди з [PERSON] та [PERSON] просили відмовити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав , прохав відмовити в позові щодо відшкодування [PERSON] солідарно з [PERSON] майнової та моральної шкоди і судових витрат , пояснивши , що водій [PERSON] та власник автомобіля [PERSON] в трудових відносинах не перебували , відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок ДТП , на його думку , повинен нести [PERSON] , який під час керування мав водійське посвідчення та техпаспорт , який йому на законних підставах передав [PERSON] Представник страхового товариства з додатковою відповідальністю « Гарантія» до суду не з»явився , повідомлявся належним чином та в установлений законом строк. Відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України , судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом юридичним особам за адресою місця знаходження , що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних і фізичних осіб підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі , за такою адресою , вважається , що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином . Вивчивши матеріали справи , заслухавши пояснення представників сторін, відповідача [PERSON], дослідивши адміністративний матеріал, суд дійшов до наступних висновків. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як свідчить ст.1166 ЦК України , майнова шкода завдана неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода , завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Матеріалами справи встановлено, що постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 18.03.2015 року, [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП в тім, що він 02.02.2015 року, о 11 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись від вул. Петровського в м. Дергачі , не витримав безпечного інтервалу та швидкість руху , порушуючи п.п.12.1,13.1 Правил ДР України , допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого , транспортні засоби отримали механічні ушкодження та водій автомобіля Лексус [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді рваної рани волосяної частини голови , забій лівої гомілки. Автомобіль «Мерседес» державний номер д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] Автомобіль « Лексус РХ 350» д.н.з АХ 6888 АТ належить на праві власності [PERSON]. З 03.05.2014 р. по 02.05.2015 р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в страховому товаристві з додатковою відповідальністю « Гарантія» , згідно Полісу АІ/0882702 від 02.04.2014, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю в розмірі 100\~000 грн. та майну в розмірі 50 000 грн. , розмір франшизи 1\~000 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] звернулася до страхового товариства з додатковою відповідальністю « Гарантія з метою отримання страхового відшкодування. В травні 2015 року позивачем [PERSON] була подана заява до страховика про виплату страхового відшкодування. Однак , страхове відшкодування позивачем до даного часу не отримано . Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 2235 від 01.04.2015 року вартість матеріальної шкоди , спричиненою автомобілю Лексус РХ 350 складає 361 385, 48 грн. Як встановлено в судовому засіданні власником автомобіля Мерседес ,яким керував [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію є [PERSON] , який в трудових відносинах з [PERSON] не перебував та дійсно передав свій автомобіль останньому для перевезення майна. [PERSON] керував автомобілем на законних підставах , маючи посвідчення водія та технічний паспорт на транспортний засіб. Доказів того , що [PERSON] перебував у трудових відносинах з [PERSON] , позивач не надав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; За загальним правилом, встановленим ч.2 ст.1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки « , розглядаючи позови про відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки , суди повинні мати на увазі , що відповідно до ст.ст.1166 ,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи , підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою , яка її завдала. Крім того , згідно п.6 вище вказаної Постанови особою , яка зобов»язана відшкодувати шкоду , завдану джерелом підвищеної небезпеки , є фізична або юридична особа , що на відповідній правовій підставі ( право власності , інше речове право , договір підряду ,оренди , позики , тощо ) володіє транспортним засобом , механізмом , іншим об»єктом , використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування автомобілем має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на нього, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху). Таким чином , суд вважає , що саме [PERSON] повинен нести відповідальність за завдання шкоди, оскільки , керуючи автомобілем , мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на нього , переданий йому власником [PERSON], який на законних підставах використовує транспортний засіб . Позивачем не надано доказів в обґрунтування та підтвердження , того , що відповідачі [PERSON] та [PERSON] завдали йому саме неподільну шкоду своїми взаємопов»язаними , сукупними, спільними діями або їх дії буди об»єднанні єдиним наміром. Не має жодних законних правових підстав для солідарного стягнення завданої шкоди з відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 22 п.22.1 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров*ю, майну третьої особи. Статтею 32 вказаного Закону передбачаються випадки, коли шкода страховиком не відшкодовується. Таких випадків по справі не встановлено. Крім того , страхове товариство з додатковою відповідальністю « Гарантія» » з Єдиного Реєстру не виключено. Згідно з вимогами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Частиною 1 статті 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.9 п.9.2 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів « , розмір страхової суми за шкоду , заподіяну майну потерпілих становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Статтею 12 вказаного Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи , розрахованої за правилами цього підпункту . Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються втрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. За вимогами статті 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо згідно з звітом про оцінку, виконаним оцінювачем відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. З висновку експертного авто товарознавчого дослідження №2235 від 01.04.2015 року, який відповідачем у встановленому законом порядку не спростований, вбачається, що фактичний розмір завданих позивачу збитків становить 361 385,48 грн.. При таких обставинах, з страхового товариства з додатковою відповідальністю « Гарантія» » підлягає стягненню сума у розмірі 49\~000, 00 грн. у відшкодування майнової шкоди ( 50\~000, 00 грн. 1\~000, 00 франшизи = 49\~000, 00 грн.), а з [PERSON] - різниця у розмірі спричиненої шкоди у сумі 312 385 грн.48 коп. у відшкодування майнової шкоди ( 361\~385,00 грн. 49\~000,00 грн. = 312\~385,48 грн. + 1000,00 грн. франшизи = 313\~385, 48 грн.). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості при відшкодуванні збитків. У абзаці 3 пункту 14 Постанови Пленуму ВСУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначена правова позиція, відповідно до якої, для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону № 1961-IV компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Тому франшизу необхідно стягнути з [PERSON] Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу також було заподіяно моральну шкоду , яку він оцінює в розмірі 30 000 грн. . Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. В силу п . 9 постанови Пленуму Верховного суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди від 31.03.1995 року №4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5), розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. Суд вважає , що розмір моральної шкоди позивачем завищений і задовольняє її на суму 10 000 грн. Крім того, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3654 , 00 грн. та поніс витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження у сумі 1003 грн. 68 коп., а всього 4657,68 грн. . Судові витрати між сторонами розподіляються пропорційно до задоволених вимог у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судових витрат в сумі 4044,73 грн., а з СТДВ « Гарантія» - 612,95 грн.

Outcome: partial