Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], та зняття його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. На обґрунтування позову вказала, що вона є власником вищевказаної квартири, у якій окрім неї зареєстровані її неповнолітні діти, мати та колишній чоловік - відповідач [PERSON] Після розірвання шлюбу 12 грудня 2012 р. [PERSON] виїхав з квартири, забравши усі свої речі, і з того часу у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться. Відповідач одружився вдруге і мешкає у квартирі своєї дружини, адреса якої їй невідома. Позивач посилається на те, що внаслідок реєстрації відповідача у належній їй квартирі вона вимушена сплачувати за відповідача комунальні платежі, що порушує її права. Позивач [PERSON] позов підтримала, подавши письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем його роботи, проте в судове засідання він повторно не з'явився, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 6 березня 1998 р. [PERSON] набула у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 8. 9). 17 липня 1999 р. [PERSON] вступила у зареєстрований шлюб з [PERSON] (а.с. 15). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2012 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 16). Згідно даних довідки житлово-експлуатаційної організації від 11.09.2015 р. наразі у належній позивачу на праві власності квартирі перебувають на реєстраційному обліку позивач [PERSON], її неповнолітні діти - син [PERSON] і дочка [PERSON], мати [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] (а.с. 7). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] понад рік не проживає у спірній квартирі, що підтверджується засвідченими начальником житлово-експлуатаційної дільниці № 22 (структурним підрозділом комунального підприємства «Господар» Дарницького району міста Києва») актами від 10.09.2014. 12.11.2014, 11.03.2015, 15.07.2015, 09.09.2015 (а.с. 10, 11, 12, 13, 14) та показаннями допитаних в судовому засіданні свідків - родичів, друзів та сусідів позивача. Баба позивача [PERSON] пояснила в суді, що колишній чоловік її онуки близько трьох років не проживає у спірній квартирі, його речей у житлі немає. Їй відомо, що він одружився вдруге і мешкає у своєї дружини. Сусідка [PERSON] пояснила, що буває у спірній квартирі 1-2 рази в місяць, при цьому відповідача вона не бачила понад два роки, його речей у квартирі немає, автомобіль, на якому він їздить, у дворі не з'являється. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що з часу розлучення їх подруги [PERSON] з чоловіком останній у спірній квартирі не проживає, його речей там немає. Іноді вони бачать [PERSON], коли він приїздить до дітей, проте у своє колишнє житло він не заходить. Жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач [PERSON] цікавився чи цікавиться житловою площею, сплачує комунальні послуги та намагався вселитися у спірну квартиру, суду не надано. Поважних причин відсутності [PERSON] у спірній квартирі судом не встановлено. Угода щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом між сторонами не укладалася. З огляду на вказане суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON], обравши собі інше місце проживання, добровільно залишив спірну квартиру, забравши з неї усі свої речі, і не проживає у ній понад рік без поважних причин. Та обставина, що [PERSON], обравши собі інше місце проживання, залишився перебувати на реєстраційному обліку у спірній квартирі, значення для вирішення цього спору не має, оскільки наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням чи відмови в цьому. За приписом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі своєї відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб… Ст. 391 цього Кодексу надає власнику право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на встановлені обставини суд вважає доведеним, що перебування [PERSON] на реєстраційному обліку у квартирі, яка належить на праві власності позивачу [PERSON], порушує право останньої на використання помешкання згідно з цільовим призначенням та її право вільно розпоряджатися своїм майном. Порушені права позивача підлягають захисту у визначений законом спосіб - шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку у спірній квартирі є зайвою, оскільки за приписом ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 487,20 горн. На підставі викладеного,

Outcome: partial