Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орджонікідзевський районний відділ у місті Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстровані у тому числі відповідачі: [PERSON] та [PERSON] Але фактично вони в зазначеній квартирі не проживають з 2012 року, так як переїхали до м. Києва, де і проживають по теперішній час. Всі витрати пов'язані з квартирною платою позивач сплачує самостійно. Також, позивач має намір розпорядитися належною їй квартирою. На підставі викладеного просить суд, визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Орджонікідзевський районний відділ у місті Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області припинити реєстрацію відповідачів за цією адресою. Позивачка у судове засідання надала заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги, проти заочного вирішення справи не заперечує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, заперечень до суду не надали, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно і належним чином. Представник третьої особи надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у відсутності представника, надавши письмові пояснення. З огляду на вищезазначене, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується: - договором купівлі-продажу від 23.10.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3362; - реєстраційним посвідченням серії СА №002184 виданого ОПЗМБТІ 25.10.2001 року, записано в реєстрову книгу №189 за реєстровим №34887. Із довідки МКП „Основаніє" встановлено, що у спірній квартирі зареєстровані у тому числі відповідачі: [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту МКП „Основаніє" від 28.05.2014 р., з 29.08.2012 року по теперішній час Відповідачі не проживають в зазначеній квартирі. Конституцією України та нормами Цивільного кодексу України закріплені принципи непорушності права приватної власності, які визначають право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплюють право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). За положеннями статей 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, з урахуванням обставин того, що відповідачі більше одного року без поважних причин не проживають у вказаній квартирі, вважає вимоги позивача про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягаючими задоволенню. Щодо вимог позивача про зобов'язання Орджонікідзевський районний відділ у місті Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти відповідачів з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні, то суд зазначає наступне. Орджонікідзевський районний відділ у місті Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у справі є третьою особою без заявлення самостійних вимог на предмет спору, а не відповідачем. Третя особа за своїм процесуальним становищем не є суб'єктом матеріально-правових відносин, не користується правами сторін та не несе їх обов'язків, а тому суд не вправі поширювати на них матеріально-правові наслідки вирішення спору та покладати обов'язок виконання рішення. У відповідності з вимогами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За статтею 11 цього Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також відновлення становища, яке існувало до порушення. Зважаючи те, що задоволення вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням забезпечить власникові безперешкодне відновлення свого порушеного права власності, яке існувало до порушення, та є похідною від вимоги про зняття з реєстрації місця проживання суд вважає за можливе частково задовольнити позов в частині зобов'язання вчинення певних дій.

Outcome: partial