Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в жовтні 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 22 940, 64 грн. та пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів у розмірі 207 631, 72 грн. за період з грудня 2012 року по червень 2015 року включно. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, не надає матеріальної допомоги, у зв'язку з чим виникла заборгованість. На підставі виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом 22.08.2011 р., рішенням суду [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки з 22.05.2011 р. у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до повноліття доньки, однак відповідач не виконує аліментні зобов»язання. Заочним рішенням судді Деснянського районного суду м. Києва Ярошенка С.В. від 24 грудня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 184 691,08 грн. В іншій частині позову відмовлено. (а.с.28) До суду подано заяву відповідача про скасування заочного рішення. У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу та розподілена судді Саламон О.Б. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення неустойки - скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. До суду надано відзив, у якому відповідачем відзиві зазначається, що на момент винесення рішення про стягнення аліментів перебував в місцях позбавлення волі, у 2013 році отримав закриту хребтово - спинно-мозкову травму із забоєм спинного мозку, в 2014 році був направлений на медико - соціальну експертну комісію, де отримав другу групу інвалідності з правом працювати тільки в спеціально - створених умовах. Починаючи з 2014 року перебуває на обліку в Деснянському Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, де отримує державну допомогу. Таким чином, маючи слабкий стан здоров»я, необхідність періодичного лікування та враховуючи відсутність місця роботи з вищезазначеними умовами праці, не міг і не мав можливості працювати та сплачувати аліменти. Державна допомога довгий час була єдиним джерелом доходу. Як наслідок - виникла заборгованість по аліментам. З розрахунку заборгованості по аліментах, заборгованість в жовтні 2005 року ( станом на час подання позовної заяви) становила 44 366,17 грн. Разом з тим, сума неустойки в розмірі 184 691, 08 грн. в 4 рази перевищує суму заборгованості по аліментах, що в свою чергу суперечить ч. 1 ст. 196 СК України. Вимоги про стягнення заборгованості по аліментах вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення про стягнення аліментів, а шляхи вирішення даного питання передбачені вимогами Закону України «Про виконавче провадження». Просить відмовити у задоволенні позову повністю. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила стягнути суму заборгованості по аліментах та неустойку в межах заявленого в позові періоду - з грудня 2012 року по червень 2015 року включно. Відповідач позов не визна, при цьому зазначив, що не відмовляється від дитини та від надання їй коштів, однак заборгованість виникла з обставин, які від нього не залежали, тому просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні було встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з матір"ю, яка займається її вихованням та утриманням. Тобто, за рішенням суду від про стягнення аліментів відповідач зобов'язаний сплачувати їх регулярно та в повному обсязі. Як встановлено, у період з 24.11.2010 р. по 29.09.2011 р. відповідач відбував покарання в Бучанській виправній колонії № 85 (а.с.59) У зазначений період Деснянським районним судом м. Києва було прийнято 19 серпня 2011 року рішення, відповідно до якого відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1 \\4 частини заробітку щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2011 року і до її повноліття. У 2013 році відповідач отримав закриту хребтово - спинно-мозкову травму із забоєм спинного мозку, яка спричинила періодичне лікування в неврологічному відділенні Київської міської клінічної лікарні № 3, про що свідчить виписка із медичної карти та витяг з історії хвороби. У 2014 році при огляді МСЕК було надано другу групу інвалідності за загальним захворюванням, в подальшому при повторному огляді МСЕК з 2017 року було надано другу групу інвалідності довічно на підставі ураження опорно - рухового апарату з правом працювати тільки в спеціально - створених умовах, про що свідчать довідки. Починаючи з 2014 року відповідач перебуває на обліку в Деснянському Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, де отримує державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю. (а.с.49-51) З розрахунку заборгованості по аліментах від 31.08.2018 р., здійсненого Головним державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, заборгованість за період з 2011 - 2018 р.р. становить 66 595, 07 грн., а заборгованість в жовтні 2005 року ( станом на час подання позовної заяви) становила 44 366,17 грн. (а.с.102) Суд приймає до уваги дану довідку, зміст якої на день розгляду справи офіційно не оспорений. Дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості за даною довідкою сторони, зокрема відповідачем, в установленому законом порядку не оскаржувалися. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості та пені саме за період з грудня 2012 року по червень 2015 року включно. Пеня розраховується судом саме за період, який просить позивач. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. Сума боргу за попередній місяць не додається до розрахунку неустойки за наступний місяць. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Проаналізувавши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення судом розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, оскільки визначений судом розмір пені не перевищує розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на жовтень 2015 року (44 366,17 грн.), при цьому рішення про стягнення аліментів було винесено 19 серпня 2011 року, звільнився відповідач з місць позбавлення волі у вересні 2011 року (тобто через місяць після винесення рішення, а травму отримав у липні 2013 року (тобто майже два роки мав можливість сплачувати аліментні зобов'язання), суд вважає за необхідне стягнути нараховану судом неустойку за період з грудня 2012 року по червень 2015 року включно у повному нарахованому судом розмірі, а саме 12 369, 35 грн. Вимоги про стягнення заборгованості по аліментах у розмірі 22 940, 64 грн. вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення про стягнення аліментів, а шляхи вирішення даного питання передбачені вимогами Закону України «Про виконавче провадження», тому у задоволенні вимог в цій частині відмовити.

Outcome: partial