Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 1776-н від 27.07.2007 року в сумі 140 000, 00 (сто сорок тисяч) доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], загальна площа: 74,7 кв.м.; житлова: 25,5 кв.м.; кількість житлових кімнат: 1 (одна), що належить на праві приватної власності [PERSON]; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів/продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки; визнати вищий пріоритет ПАТ «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки; встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні вартості визначеному сторонами у договорі іпотеки; передати в управління АТ «Ощадний банк України» предмет іпотеки, а також стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3219 гривень 00 копійок, посилаючись на наступне. Позивач в позові посилається на те, що відповідно до договору про іпотечний кредит № 1776-н від 27.07.2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ надав [PERSON] кредит у сумі 140 000, 00 доларів США з терміном остаточного погашення до 27.07.2037 року під 12% річних на умовах, визначених договором про іпотечний кредит та у відповідності з графіком погашення кредиту. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору банком 27.07.2007 року із іпотекодавцем [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира [ADDRESS], загальна площа - 74,7 кв.м., житлова площа - 25,5 кв.м., кількість житлових кімнат - 1, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19367973 та належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 27.07.2007 року за реєстровим № 970, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 27.07.2007 року за номером 2245523. Позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином виконав, надавши кредит [PERSON] у розмірі 140 000, 00 доларів США готівкою. Останній в обумовлені кредитним договором строки своїх зобов'язань по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків не виконує, тому сума заборгованості станом на 13.08.2012 рік складає 222 805, 79 доларів США, що по курсу НБУ складає - 1 786 015 (один мільйон сімсот вісімдесят шість тисяч п'ятнадцять) гривень 34 копійки, в тому числі: - залишок основного боргу по кредиту - 134 248,75 дол. США; - прострочений основний борг за кредитом - 3 717,16 дол. США; - прострочені проценти за користування кредитом - 64 454,82 дол. США; - пеня за прострочений основний борг по кредиту - 1 146,33 дол. США (9 162,62 грн.) - пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 19 238,73 дол. США (153 775,17 грн.); - заборгованість за комісією в розмірі - 5 128,66 грн., що складається із: простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту - 3 920,00 грн.; та пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту - 1 208,66 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. 27.07.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 1776-н, згідно з яким ВАТ «Державний ощадний банк України» надав [PERSON] кредит у сумі 140 000, 00 доларів США, з терміном остаточного погашення до 27.07.2037 року при 12% річних на умовах, визначених кредитним договором. [PERSON] зобов'язався належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в обумовлені кредитним договором терміни. Згідно з умовами договору про іпотечний кредит № 1776 -н, п.п.1.5. за користування кредитом позичальник зобов'язався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в договорі. Проте в обумовлені договором про іпотечний кредит строки [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконує. Сума заборгованості станом на 13.08.2012р. складає - 222 805,79 дол. США, що по курсу НБУ станом на 13.08.2012р. складає - 1 786 015 (один мільйон сімсот вісімдесят шість тисяч п'ятнадцять) гривень 34 копійки, в тому числі: - залишок основного боргу по кредиту - 134 248,75 дол. США; - прострочений основний борг за кредитом - 3 717,16 дол. США; - прострочені проценти за користування кредитом - 64 454,82 дол. США; - пеня за прострочений основний борг по кредиту - 1 146,33 дол. США (9 162,62 грн.) - пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 19 238,73 дол. США (153 775,17 грн.); - заборгованість за комісією в розмірі - 5 128,66 грн., що складається із: простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту - 3 920,00 грн.; та пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту - 1 208,66 грн. В ході судового засідання було встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 27.07.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS], загальна площа - 74,7 кв.м., житлова площа - 25,5 кв.м., кількість житлових кімнат - 1, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19367973 та належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 27.07.2007 року за реєстровим № 970, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 27.07.2007 року за номером 2245523. [PERSON] своїх зобов'язань не виконав, в обумовлені строки відсотки за користування кредитом не повернув. Згідно п.п. 4.3.2, договору про іпотечний кредит №1776-н [PERSON] зобов'язався точно в строки повернути кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до п.п. 4.2.2, 4.2.3, договору про іпотечний кредит №1776-н Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором,вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та банк вправі здійснити погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно, що передано в забезпечення виконання зобов'язань за договором забезпечення. Відповідно до п.п. 5.2 іпотечного договору Банк (Іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках якщо у момент настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцями будь- якого з своїх обов'язків. У разі порушення зобов'язання та або умов кредитного договору та прийняття іпотеко держателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотеко держатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцям та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавців, письмову вимогу про усунення порушення. Так, 01.08.2012 року Банком на ім'я [PERSON] на адресу: [ADDRESS], поштою замовним листом з повідомленням було направлено Вимогу про погашення у тридцятиденний строк перед Банком заборгованості. В іншому разі банк має намір згідно з кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.п. 5.3 договору іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки. П.п.5.4 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду. Згідно зі ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачається право іпотекодержателя в незалежності від повідомлення іпотекодавця звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ст.525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Станом на 13.08.2012 року сума заборгованості складає - 222 805,79 дол. США, що по курсу НБУ станом на 13.08.2012р. складає - 1 786 015 (один мільйон сімсот вісімдесят шість тисяч п'ятнадцять) гривень 34 копійки, в тому числі: - залишок основного боргу по кредиту - 134 248,75 дол. США; - прострочений основний борг за кредитом - 3 717,16 дол. США; - прострочені проценти за користування кредитом - 64 454,82 дол. США; - пеня за прострочений основний борг по кредиту - 1 146,33 дол. США (9 162,62 грн.) - пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 19 238,73 дол. США (153 775,17 грн.); - заборгованість за комісією в розмірі - 5 128,66 грн., що складається із: простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту - 3 920,00 грн.; та пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту - 1 208,66 грн. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та згідно постанови кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року № 261 » 07 червня 2011 року проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк» відповідно до яких змінено назву Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, як це передбачено ст. 530 ЦК України. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним іпотечним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Таким чином, у відповідності до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України, суд вважає, що з [PERSON] за невиконання своїх зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 1776-н від 27.07.2007 року слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] для погашення кредитної заборгованості за вищенаведеним договором іпотечного кредиту, розмір якої становить 222 805 (двісті двадцять дві тисячі вісімсот п'ять гривень) 79 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.08.2012 рік складає 1 786 015 (один мільйон сімсот вісімдесят шість тисяч п'ятнадцять гривень) 34 копійок. При цьому суд вважає, що наявність рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 березня 2011 року по справі № 1512/2-208/11 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не перешкоджає позивачеві у реалізації його права на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вищевказане рішення виконано не було. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Наведена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 4 вересня 2013 року у справі № 6-73цс13, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, з огляду на що в силу ч. 1 ст. 3607 ЦПК вона є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень при застосуванні даних норм права до аналогічних правовідносин. Крім того, у відповідності до абз. 2 п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Стосовно позовних вимог у частині визначення вищого пріоритету позивача як іпотекодержателя на предмет іпотеки, суд вважає, що позов у цій частині задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Враховуючи те, що судом не встановлено прав інших кредиторів відповідача на предмет іпотеки, та те, що найвищий пріоритет позивача на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки не оспорюється, суд доходить до висновку про безпідставність вимог у цій частині. Стосовно визначення початкової вартості предмета іпотеки суд зауважує наступне. Позивач просить встановити початкову ціну предмета іпотеки за договором іпотеки нерухомого майна від 01.06.2007р. на рівні вартості визначеному сторонами у договорі іпотеки від 01.06.2007р. в розмірі - 956 000 (дев'ятсот п'ятдесят шість тисяч гривень) 00 коп., що підлягає визнанню незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент такого продажу обраним публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» філією - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк». Відповідно до абз. 1 п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Процедура визнання чи не визнання вартості майна у певному розмірі не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Таким чином, суд доходить до висновку про необхідність встановлення початкової ціни предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності. Стосовно вимог у частині передання предмета іпотеки в управління позивачеві слід зауважити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Враховуючи те, що предмет іпотеки є житловим приміщенням квартири, суд доходить до висновку про те, що передання його в управління позивачеві не відповідає меті, визначеній ч. 1 ст. 34 Закону України «Про іпотеку», а саме відсутні підстави та потреба у отриманні продукції, плодів та доходів від предмету іпотеки та його господарському використанні. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 219, 00 грн. На підставі викладеного й

Outcome: partial