Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту з майна, і просить винести рішення, яким зняти арешт з квартири [ADDRESS] Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження запис щодо реєстрації обтяжень на зазначену квартиру. Судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON] З метою прийняття спадщини після смерті батька, звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, який виявив, що на майно померлого батька, а саме на його квартиру, накладено арешт. На її звернення до ВДВС з приводу зняття арешту, відповідач відмовився зняти арешт з майна [PERSON] Зазначені обставини унеможливлюють прийняття нею спадщини після смерті батька, що змусило її звернутися до суду з позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але представник позивача надала письмову заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, просить суд справу розглядати без їх участі. Представник відповідача Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, справу просив розглядати за його відсутності. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва [NUMBER] про право власності на приватизовану квартиру, власником квартири [ADDRESS], є [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року. З копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулась його донька [PERSON] Факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] встановлено рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.10.2015 року. Довідка Знамянського МРВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області №15305 від 08.06.2016 року свідчить про те, що згідно з відомостями з єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-865 від 10.10.2002 року виданого Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, постановою державного виконавця від 08.05.2009 року відкрите виконавче провадження за №12687491. При виконанні рішення суду за зазначеним виконавчим листом, постановою державного виконавця було накладено арешт на майно боржника. 25.06.2013 року зазначене виконавче провадження було завершено згідно з п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». На даний час в провадженні Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області будь-які виконавчі документи, стосовно [PERSON] не перебувають (а.с.7). Постановою державного виконавця ВДВС Знамянського МРУЮ від 25.06.2013 року виконавчий лист №2-865 від 10.10.2002 про стягнення аліментів виданий Знам'янським міськрайонним судом, повернуто стягувачу (а.с.8). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1288 ЦК України). Відповідно до п.п.4.15 п.4 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Враховуючи те, що [PERSON] являючись спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], не може належним чином прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, оскільки на це майно, в рамках виконавчого провадження накладено арешт, який неможливо скасувати в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, так як зняття арешту з нерухомого майна за рішенням суду є єдиним способом захисту майнових прав позивача. Щодо вимог позивача про стягнення з Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області судових витрат на її користь встановлено наступне. У п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що «у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору». Враховуючи зазначені вимоги закону і роз'яснення Пленуму, суд дійшов висновку про безпідставність стягнення судового збору з ВДВС, як з відповідача у справі за позовом про зняття арешту з майна, тому позовна вимога позивача в частині стягнення судового збору з Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав»,

Outcome: partial