Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом в якому просить: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на корись [PERSON] на двох неповнолітніх дітей з 1/3 частини до 1/4 частини його доходів щомісячно; зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на двох неповнолітніх дітей з 1/3 частини до 1/4 частини його доходів щомісячно. Свої вимоги мотивує наступним. Він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого у них є двоє спільних неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на яких з нього стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно. 16.07.2015р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] та в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , на яких з нього стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно. На аліменти стягується 65% його доходу - 8399,28грн. Вважає такий розмір несправедливим, оскільки на кожну дитину припадає близько 2099грн., з чого випливає, що він фактично сам несе обов`язок по утриманню всіх дітей, оскільки йому на проживання залишається лише 35% заробітку, що становить 5114,78грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, навів суду обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник Люшик В.К. в судовому засіданні позову не визнали, подали відзив на позовну заяву, в якому просили в задоволенні позову відмовити. Свої заперечення мотивували тим, що потреби спільних дітей сторін не зменшуються, а збільшуються, так як сини навчаються у школі, хворіють. Відповідач долучив довідку про доходи за період його непрацездатності, коли його дохід був меншим, ніж він отримує щомісячно, працюючи на шахті. Останній після лікування надалі працює, а тому має змогу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Батько позивача отримує пенсію та регресні виплати, а тому є забезпеченим і не перебуває на утриманні позивача. Додала, що також хворіє, сплачує комунальні платежі, працює та сплачує податок і її заробітна плата становить близько 4000грн. - 4250грн. Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що аліменти, які з нього стягуються на дітей є вищими від заробітної плати позивачки [PERSON] Вважає розмір аліментів несправедливим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула та подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Вислухавши сторони, докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого у них є двоє спільних неповнолітніх дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28.02.2013р. та свідоцтвами про народження. З позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2012р. і до досягнення дітьми повноліття, що вбачається з рішення суду від 23.07.2012р., постанов від 15.08.2012р., постанови від Згідно свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження, витягу з будинкової книги, судового наказу, позивач [PERSON] з 16.07.2015р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , проживає разом з нею та у них є двоє спільних неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , на яких з позивача стягуються аліменти в розмірі Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя ст.181 СК України). Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу положень ст.ст.183, 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. За змістом ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дані положення Закону також враховані в розясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3). Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і у зв`язку із наявністю обставин, передбачених ст.192 СК України, може бути зменшений. При цьому, закон встановлює можливість врахувати такі обставини (зміну матеріального стану), які виникли після постановлення попереднього рішення про стягнення аліментів і визначити розмір аліментів в іншому розмірі з врахуванням нових обставин. Важливим в даних правовідносинах є те, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя ст.181 СК України). Ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зокрема ст.ст.182, 183, 184 СК України. За таких підстав, суд враховує, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, що відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Задовольняючи позов у цій частині, суд враховує і те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, проживають за однією адресою, та останній не покликався на ті обставини, що вони не ведуть спільного господарства, що свідчить про те, що доходи позивача, які залишаються після сплати аліментів, також витрачаються на сім`ю, до складу якої входять і [PERSON] та їх спільні діти. Що стосується позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , то суд виходить з наступного. При стягненні аліментів з відповідача (рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23.07.2012р.) судом було враховано положення ст.182 СК України в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має нормальний стан здоров`я, так як в нього відсутні хронічні захворювання, які можуть бути перешкодою для його працевлаштування, він є працездатною особою, так як після перебування на лікуванні, він надалі продовжує працювати, жодних обмежень з цього приводу в нього немає. Його матеріальний стан, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати своїх спільних з [PERSON] неповнолітніх дітей, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Покликання позивача на те, що він утримує своїх батьків також не підтверджено жодними доказами. Окрім того. Суд враховує, що батьки останнього забезпечені пенсією, що стверджується довідкою№2698/02.27-26 від 24.07.2019р., відповіддю №10-09-1852 від 26.07.2019р. З представлених позивачем витягу з медичних документів встановлено, що його матір дійсно хворіє. З огляду на вказане суд погоджується з тим, що він, як син має перед нею обов`язки. В той же час, ці обставини не звільняють його від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей, оскільки з наданих [PERSON] довідок, їх спільні неповнолітні сини вже навчаються у школі, що потребує значно більших витрат, ніж станом на день ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів, а заробітна плата позивачки, згідно наданої нею довідки, становить близько 4200грн. Даний дохід позивачки, з врахуванням того, що на ній також лежить тягар комунальних платежів, а також того, що спільні діти сторін проживають разом з нею, нівелюють покликання позивача на необхідність сплати ним комунальних послуг. Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] проживає з позивачем однією сім`єю, перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується позовною заявою, в якій позивач зазначив одну і ту ж адресу їх проживання, свідоцтвом про шлюб, а також витягом з будинкової книги. Звертаючись з позовом до суду, позивач фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів нижче розміру гарантованого законом, та зміни способу стягнення, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану. Як відповідач [PERSON] , так і позивач [PERSON] , в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення старшою дитиною повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду або ж зміни способу їх стягнення. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього суттєво змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання дітей від першого шлюбу, в розмірі визначеному рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів не має. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, задоволенню не підлягають, оскільки вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими.

Outcome: partial