Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом і просить суд стягнути з відповідача 324 грн. 41 коп. заборгованості за використану електроенергію та 1378 грн. 00 коп. судового збору. Заявлені вимоги мотивує тим, що в філії Конотопський район електричних мереж ПАТ Сумиобленерго, як побутовий споживач зареєстрована [PERSON], яка мешкає за адресою: м. Конотоп, вул. Санжаревського, 11 і на яку відкритий особовий рахунок. Але договір про користування електричною енергією не укладений, чим порушено ст. 26 ЗУ Про електроенергетику та п. 3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 року. Відсутність договору є лише небажанням відповідача перебувати в договірних відносинах з ПАТ Сумиобленерго. Даний факт став причиною звернення ПАТ Сумиобленерго в особі філії Конотопський РЕМ до суду з позовною заявою про спонукання укласти договір про користування електричною енергією. Споживачем [PERSON] за період з 18.05.2014 року по 02.11.2015 року використано 1222 квт/год електроенергії на суму 324 грн.41 коп., але кошти не сплачено. ПАТ Сумиобленерго зверталось до Конотопського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу і 03.09.2015 року був виданий судовий наказ, який за заявою відповідача скасований 05.10.2015 року. Будь-які спроби врегулювати даний спір залишаються без результату. Від добровільної сплати коштів за спожиту електричну енергію та укладення договору про реструктуризацію вищезазначеної суми [PERSON] відмовляється. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку ( а.с. 36, 37). Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 224 ЦПК України, умови, суд, зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про електроенергетику споживання електричної енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Згідно з п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором (додаток 1) і укладається на три роки. У разі виникнення питань, можливі шляхи вирішення яких не обумовлені договором, сторони керуються цими Правилами та законодавством. В п. 7 Правил визначено, що для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Додаток №1 до вказаних Правил передбачає форму Типового договору про користування електричною енергією. Згідно п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 р., споживач електроенергії зобов'язаний проводити оплату за спожиту електроенергію виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника. Відповідно до п.48 Правил споживач несе відповідальність згідно з законодавством за прострочення терміну внесення платежів за використану електроенергію. Згідно копії заяви від 23.03.2015 року [PERSON] інформує ПАТ Сумиобленерго щодо наданих послуг із електропостачання за адресою: вул. Санжаревського, 11 в м. Конотоп Сумської області станом на 23.03.2015 року ( а.с. 9). З договору про користування електричною енергією для населення № 12212871 вбачається, що 02.10.2015 року між [PERSON] та ПАТ Сумиобленерго в особі директора філії "Конотопський РЕМ" був укладений тимчасовий договір до 02.11.2015 року. В ньому лише зазначено, що відповідач не згодна із заборгованістю і підписує договір до вирішення питання в суді (а.с.11-14). Відповідно до копії Акту від 02.10.2015 року працівники філії Конотопський РЕМ в присутності абонента [PERSON] 02.10.2015 року зняли показники приладу обліку за адресою: вул. Санжаревського, 11; [PERSON] зазначила, що в договір не внесено поточні показники лічильника, а тому не мала можливості його підписати, просить внести показники лічильника до договору ( а.с. 10). З пояснювальної записки лінійного контролера [PERSON] від 11.11.2014 року вбачається, що при обході абонента [PERSON] за адресою: м. Конотоп, вул. Санжаревського, 11 періодично на протязі 2014 року знімались показники лічильника електричної енергії ( а.с. 8). В заяві відповідача від 23.03.2015 року зазначено, що станом на 23 березня 2015 року: попередні показники - 9980, поточні показники - 0067, всього спожито - 87 кВт/год (а.с.9). В тимчасовому договорі від 02.10.2015 року також вказані показання лічильника на час укладання договору - 0648 (а.с.11-14). Отже, вищевказане свідчить про те, що відповідач користується послугами позивача, при цьому договір про користування електричною енергією для населення між ними не укладений, незважаючи на неодноразові спроби позивача це зробити. Відповідно до історії нарахувань заборгованість [PERSON] за використану електроенергію за період з 18.05.2014 року по 02.11.2015 року складає 324 грн. 41 коп. (а.с. 5-6). Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є інвалідом І групи. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Частиною 2 ст. 88 ЦПК України визначено якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. [PERSON] така позиція викладена в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року. Тому суд вважає, що судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви, слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial