Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] у квітні 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.12.2012 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 28.02.2018 відповідач має заборгованість у розмірі 38378,91 грн., яка складається з наступного: 1280 грн. - тіло кредиту; 30595,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4200,00 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1803,76 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на те, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов'язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на його користь 38378,91 грн. заборгованості за договором та стягнути судові витрати, понесені ним при подачі позову. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.43). Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду. [PERSON] надала заяву, за змістом якої заперечує проти позовних вимог, вважала, що кредит уже був погашений, сума, яку просить стягнути позивач дуже велика, відсотки є значними, також просить розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною. Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом установлено, що 12.12.2012 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Указана Анкета-заява не містить будь-яких умов кредитування, зокрема відсутні умови про розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, розмір неустойки за несвоєчасне повернення кредитних коштів тощо (а.с.9). Позивачем на підтвердження розміру відсотків, пені та штрафів, виходячи з яких була нарахована спірна заборгованість було надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 (а.с.10-34). Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який додано до позовної заяви стосується різних типів таких кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD». При цьому для кожного типу кредитної картки передбачені різні базові процентні ставки в місяць, різний розмір щомісячного платежу та розміру пені (а.с. 10). Матеріали справи не містять доказів про оформлення і отримання [PERSON] певного типу кредитної картки з наведеного переліку; так само не містить жодної конкретики з цього приводу і додана анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12грудня 2012 року (а.с. 9). Судом на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України у листі від 04.06.2018 року було роз'яснено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності, які передбачають що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому позивачу було запропоновано надати на підтвердження позовних вимог суду докази: про строк дії карток, які були видані відповідачу у зв'язку з використанням яких утворилась спірна заборгованість; копії всіх підписаних відповідачем договорів, заяв (інших документів), за змістом яких банком було погоджено з відповідачем умови кредитування, у тому числі відсоткові ставки 27,6 %, 32,4% та 42%, виходячи з яких було нараховано заборгованість з відсотків; виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] за період наведений у розрахунку (а.с.52). Позивачем до суду були надіслані лише довідка про видані відповідачу картки зі строком їх дії та виписка про рух коштів по кредитним картам відповідача. При цьому будь-яких доказів у виді заяв, довідок чи інших документів, які б містили підпис [PERSON] про те який тип картки «Універсальна» остання оформила, які саме Тарифи обслуговування відповідної картки були погоджені з [PERSON] позивач суду всупереч положенням статей 12, 81 ЦПК України не надав. Згідно з матеріалами справи за розрахунком позивача непогашена заборгованість відповідача за договором б/н від 12.12.2012 року станом на 28.02.2018 року складає 38378,91 грн., у тому числі: 1280,00 грн. - заборгованість за кредитом; 30595,15 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4200 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1803,76 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-8). Вирішуючи питання про обґрунтованість суми боргу за тілом кредиту суд, виходить з таких мотивів. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачу були видані дві кредитні картки [NUMBER] із датою відкриття 12.12.2012 та терміном дії до червня 2016 року включно, а також [NUMBER] із датою відкриття 05.05.2014 року та терміном дії до січня 2018 року включно (а.с.65). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 28.02.2018 року позивачем надано розрахунок за період з 05.05.2014 по 28.02.2018 року, тобто за кредитною карткою [NUMBER] із датою старту цього карткового рахунку 05.05.2014 (а.с.7-8). На підставі виписки про рух коштів по карткам [PERSON] судом установлено, що при отриманні відповідачем 05.05.2014 картки [NUMBER] залишок боргу з попередньої картки [NUMBER] у сумі 293,45 грн. були перенесені на нову картку № [NUMBER]. Відповідно до виписки про рух коштів по картці № [NUMBER] [PERSON] користувалась карткою з 06.05.2014 по 25.05.2014 шляхом зняття готівкових коштів у банкоматі, переказу коштів на «Копілку» тощо, і таким чином всього використала кредитних коштів на суму 500 грн. Після 25.05.2014 року [PERSON] ані використовувала кредитні кошти, ані вносила жодних сум на повернення знятих з кредитної картки коштів, що підтверджується випискою про рух коштів (а.с.66-69). Натомість після припинення [PERSON] користування карткою банк в односторонньому порядку здійснював списання коштів. Так, позивачем з рахунку відповідача з червня 2014 по грудень 2017 року щомісячно списувалось по 20 грн. в якості «членського внеску за участь у клубі Gold, комісія за обслуговування» на загальну суму 780 грн., що мало місце щомісяця з 27.06.2014 по 10.12.2017 року (а.с.66-69). Доказів погодження позивачем з відповідачем умови про сплату ним щомісячно 20 грн. «членського внеску за участь у клубі Gold, 20 грн., комісія за обслуговування (членський взнос)» позивачем всупереч статей 12, 81 ЦПК України до суду не надано, представниками позивача лише надсилались додаткові пояснення з посиланням на Тарифи, Правила та умови, які не підписано відповідачем. Позивач просить стягнути з відповідача борг за тілом кредиту в сумі 1280 грн., яка складається з 500 грн. використаних з кредитної картки [PERSON], але не повернутих грошових коштів, а також з 780 грн. членських внесків за участь у клубі Gold. Оскільки позивач не надав доказів погодження з відповідачем такої умови договору як сплата щомісяця 20 грн. членського внеску за участь у клубі Gold, суд дійшов висновку, що такі дії банку зі списання таких сум щомісяця не ґрунтувалось на положеннях укладеного договору, і віднесення 780 грн. до заборгованості за тілом кредиту, яка може утворюватись виключно за рахунок сум коштів, що були зняті власником карткового рахунку з картки, є безпідставним. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 500 грн. (1280 грн. - 780 грн.). Визначаючи розмір відсотків за користування кредитом, суд виходить з такого. Позивачем розраховано розмір заборгованості за відсотками, виходячи з відсоткових ставок 27,6 %, 32,4% та 42%, при цьому нарахування здійснювалось на тіло кредиту починаючи в сумі 500 грн., яке щомісячно банком збільшувалось до 1280 грн. з червня 2014 року на 20 грн. членського внеску за участь у клубі Gold, що свідчить про те, що банком нараховувались відсотки і на 20 грн.членського внеску за участь у клубі Gold, що не ґрунтується ані на договорі між сторонами, ані на нормах чинного законодавства України. Крім того, у розрахунку заборгованості за період з 01.04.2015 року указано, що розрахунок відсотків відбувався за ставкою 42 % річних, хоча насправді суми відсотків на місяць, що нібито обчислено за указаною ставкою явно розраховано за ставкою більше за 42 %. Зокрема, у наданому позивачем розрахунку, наприклад, за вересень 2017 року сума нарахованих позивачем відсотків на 1200грн. кредиту складає 1556,26 грн. (482,98 грн. + 1019,61 + 53,67 грн.). Отже, сума відсотків за користування 1200 грн. в місяць за розрахунком позивача за ставкою 42% річних складає 1556,26 грн., яка є більшою за суму самого кредиту, отриманого на думку позивача відповідачем, чого бути не може за визначенням. Натомість сума відсотків за вересень 2017 року на суму 1200 грн. повинна складати за указаною відсотковою ставкою 42 грн. (1200 грн. х (42%/12 місяців=3,5% (відсоткова ставка на місяць)/100). Отже, виходячи з викладеного, розрахунок суми відсотків наданий позивачем є жодним чином не обґрунтований, у тому числі арифметично, а тому відхиляється судом. З матеріалами справи, позивач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 27,6 %, 34,80%, 43,20%, як зазначено у розрахунку заборгованості, а також розміру пені та штрафу, як зазначено у позовній заяві, не надав, як і не надав доказів про ознайомлення відповідача з таким розміром процентної ставки, які б містили його підпис, строку дії договору, інших умов кредитування. Банк посилався при нарахуванні відсотків за указаними ставками, пені та штрафів на приєднання відповідача до наданого до позову витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", проте в порушення статей 12,81 ЦПК України позивач не довів перед судом, що відповідач підписуючи 12.12.2012 анкету-заяву приєдналася саме до Тарифів, які були затверджені пізніше 19.09.2013 і 18.08.2014, оскільки не надав доказів, що саме такі умови кредитування існували на час підписання анкети-заяви та про його повідомлення щодо внесення змін до Тарифів у порядку визначеному банком Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку (п.1.1.3.2.3 Умов і правил). Відповідно до частини 1, частини 2 статті 1056-1 частини 1 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання відповідачем анкети-заяви) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 3 цієї ж статті ЦК України у тій же редакції було передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, правила застосування банком змінюваної процентної ставки відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ч. 1 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання відповідачем анкети-заяви) позивачем не дотримані, а саме: позичальник письмово не повідомлявся не пізніш, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовувалась нова процентна ставка; у кредитному договорі, зокрема, в анкеті-заяві не було встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. ПАТ КБ «ПриватБанк» всупереч положенням ст. 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що з відповідачем було погоджено з травня 2014 року відсоткову ставку 27,6% річних, а також про те, що відповідача належним чином під розписку було повідомлено про підвищення процентної ставки до 34,80 % та 43,20% річних. Не надано позивачем і доказів того, що відповідач фактично погодився із процентними ставками 27,6%, 34,80 % та 43,20%,оскільки платежів по сплаті процентів за указаними процентними ставкою [PERSON] не здійснювала. Зокрема, згідно із розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] користувалась кредитною карткою лише у період з 06.05.2014 та 25.05.2014 і саме в цей період здійснювала зняття коштів та двічі поповнила картку, зокрема, 13.05.2014 року на суму 300 грн. і 19.05.2014 року на суму 0,82 грн. Позивачем перша сума відсотків була нарахована 30.05.2014 року за 27 днів в сумі 18,94 грн., але відповідач уже з 30.05.2014 будь-яких коштів не сплачувала і у колонці № 11 «Погашені відсотки» Розрахунку заборгованості будь-які суми погашених відповідачем відсотків не відображені. Сплачені відповідачем 13.05.2014 року 300 грн. і 19.05.2014 року 0,82 грн. були зараховані позивачем на сплату використаного кредиту. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, оскільки позивачем не надано доказів того, що укладений з відповідачем договір, який підписаний [PERSON] передбачає розмір відсотків за ставками 27,6%, 34,80 % та 43,20%, розмір відсотків за користування відповідачем 500 грн. кредиту має визначатись на рівні облікової ставки Національного банку України. За період з 05.05.2014 по 25.05.2014 сума боргу за кредитом змінювалась з 293,45 грн. до 500 грн. Виходячи з облікової ставки 9,5 %, яка діяла в указаний період сума відсотків складає 2 грн. 27 коп.: за 05.05.2014 виходячи з боргу 293,45 грн. (ставка НБУ 9,5%, кількість днів - 1) - 0,08 грн. відсотків; з 06.05.2014 по 13.05.2014 виходячи з боргу 460 грн. (ставка НБУ 9,5%, кількість днів - 7) - 0,84 грн. відсотків; за 14.05.2014 виходячи з боргу 160 грн. (ставка НБУ 9,5%, кількість днів - 1) - 0,04 грн. відсотків; за 15.05.2014 виходячи з боргу 390 грн. (ставка НБУ 9,5%, кількість днів - 1) - 0,10 грн. відсотків; за 16.05.2014 виходячи з боргу 420 грн. (ставка НБУ 9,5%, кількість днів - 1) - 0,11 грн. відсотків; з 17.05.2014 по 19.05.2014виходячи з боргу 430 грн. (ставка НБУ 9,5%, кількість днів - 3) - 0,34 грн. відсотків; з 20.05.2014 по 25.05.2014 виходячи з боргу 490 грн. (ставка НБУ 9,5%, кількість днів - 6) - 0,77 грн. відсотків. За період з 26.05.2014 по 31.01.2018 (дата закінчення строку дії картки [NUMBER]), виходячи з боргу 500 грн. та облікових ставок НБУ, що діяли в указаний період, сума відсотків складає 323,70 грн. Позивач розрахував відсотки по 28.02.2018 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, проценти нараховуються в межах дії договору (карти), який в даному випадку спливає із закінченням дії карти. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Отже, після 31.01.2018 року нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого [PERSON] є безпідставним. Таким чином, період за який підлягають стягненню відсотки за користування кредитом становить з 05.05.2014 року по 31.01.2018 року, і з урахуванням відсоткової ставки НБУ, розмір заборгованості по відсоткам становить 325,97 грн.(323,70 грн. + 2,27 грн.) Позивач крім сум заборгованості за кредитом та відсотками просив стягнути 4200 грн. пені та 2303,76 грн. штрафів. Ураховуючи, що позивачем як зазначалось вище на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України до суду жодних доказів про погодження з відповідачем таких умов договору як сплата пені та штрафу, як зазначено у позовній заяві, не надано, як і не надано доказів про ознайомлення відповідача з таким розміром пені та штрафів, які б містили його підпис, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача пені та штрафу відсутні. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 825,97 грн. у тому числі 500 грн. - за тілом кредиту, 325,97 грн. - по процентам за користування кредитом, в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 825,97грн., тобто на 2,2 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 38,76 грн. (1762 грн.* 2,2 %) судового збору.

Outcome: partial