Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 07.12.2014 року [PERSON] близько півночі розпочав з позивачем бійку в ході якої вдарив його декілька разів по голові. В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивач знаходився на лікуванні в Голопристанській ЦРЛ з 07.12.2014 року по 09.12.2014 року, а також в Херсонській обласній клінічній лікарні з 10.12.2014 року по 29.12.2014 року, а 12.12.2014 року йому була проведена операція. В звязку з проведенням лікування позивач поніс матеріальні витрати, які виникли в результаті даного злочину. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 3372,00 грн., моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., яка полягає в моральних переживаннях, викликаних перенесеним стресом під час злочину, в тривалості фізичного болю, в порушенні колишнього активного способу життя, в додаткових зусиллях по організації життя і побуту, а також витрати на правову допомогу в розмірі 1800 грн. До відкриття провадження в справі позивач надав заяву про залишення без розгляд позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, заподіяна неправомірними діями особистим майновим правам особи, а також майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Вина відповідача [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, внаслідок якого позивачу по справі спричинені згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя, цілком підтверджується вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.02.2015 року. В звязку з наведеним суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо його невинуватості в спричиненні тілесних ушкоджень позивачу та наданий ним висновок спеціаліста від 28.01.2015 року, оскільки наведені відповідачем обставини спростовуються вироком суду, що набрав законної сили. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] внаслідок завданих йому відповідачем тілесних ушкоджень, перебував на стаціонарному лікуванні з 07.12.2014 року по 09.12.2014 року в Голопристанській центральній районній лікарні, з 09.12.2014 року по 27.12.2014 року в Херсонській обласній клінічній лікарні. Витрати позивача на придбання ліків за призначенням лікарів згідно фіскальних чеків склали 2172 грн. 74 коп. Витрати позивача на суму 900 грн., які згідно чеків є благодійними внесками відшкодуванню не підлягають в звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то вони підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Стягнення понесених стороною витрат на правову допомогу здійснюється відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року "Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги. За надання правової допомоги згідно розрахунку виконаних робіт позивачем сплачені кошти в розмірі 1800 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 11 від 06.04.2015 року та №17 від 15.05.2015 року. Таким чином, фактично понесені позивачем витрати на правову допомогу відповідають граничному розміру її відшкодування передбаченому постанвою КМУ №590. На підставі викладеного,

Outcome: partial