Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 серпня 1985 року, про що відділом ЗАГС Інгулецького райвиконкому міста Кривого Рогу зроблено відповідний актовий запис №248. Позов про розірвання шлюб знаходиться на розгляді в Жовтневому районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від спільного подружнього життя є повнолітній син - [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається в Криворізькому національному університеті на факультеті економіки підприємництва та права, на денній формі навчання за кошти фізичних осіб, строк навчання до 30 червня 2016 року. Оплата за навчання за весь період складає 29560,00 грн., стипендію син не отримує. Позивач працює, але її заробітної плати не вистачає, щоб достатньо та повноцінно утримувати сина - його необхідно одягати, повноцінно годувати, давати гроші на його навчання та канцелярські вироби, на харчування, купувати йому методичну літературу. Щомісяця позивач витрачає на утримання сина приблизно 3000 грн., а враховуючи сплату за навчання - до 5000 грн. Відповідач до лютого 2014 року надавав допомогу на утримання сина в добровільному порядку. В судовому засіданні представник позивача надала уточнену позовну заяву, яку доповнила проханням аліменти стягувати на користь позивача, в іншій частині позовні вимоги залишила без змін, також залишила без змін обставини позову. Уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач проти стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина за рішенням суду заперечував, зазначивши, що згоден сплачувати їх по добрій волі без рішення суду на розрахунковий рахунок сина, як робив це до березня 2014 року. У зв'язку з тим, що позивач звернулась з цим позовом до суду він повністю заперечує проти позову. Вважає, що на даний час син є дорослим і здоровим і може заробляти кошти сам. Законним розміром грошової допомоги на повнолітнього сина вважає 16% від свого доходу. Коли він добровільно перераховував гроші на особистий розрахунок сина їх розмір складав від 500 грн. до 1356,75 грн., на підтвердження чого надав відповідні чеки. Також вважає, що є незаконним те, що не повнолітній син звернувся з позовом до суду, а його бувша дружина, яка просить стягнути аліменти на свою користь, оскільки отримані кошти вона буде витрачати на себе. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, позивач і відповідач з 10 серпня 1985 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, про що відділом ЗАГС Інгулецького райвиконкому міста Кривого Рогу зроблено відповідний актовий запис №248 (а.с.6). Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7), місце проживання якого зареєстровано за адресою позивача (а.с.2). На даний час повнолітній син є студентом 2 курсу, група МАР-12-1 факультету економіки підприємництва та права денної форми навчання, за кошти фізичних осіб, з терміном навчання за ОКР "Бакалавр" 3 навчальні роки (а.с.12). Згідно Договору про надання освітніх послуг №03-395 від 16.08.2012 року загальна сума освітньої послуги становить 29560,00 грн., що становить 3695,00 грн. за один семестр (а.с.5), за навчання сплачує позивач (а.с.4,13-15). Позивач працює машиністом крана в ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (Агломераційний цех) та за жовтень-листопад 2013 року має середній заробіток 4019,21 грн. (а.с.11). Відомостей щодо розміру отримуваних позивачем доходів на цей час суду не надано. Відповідач працює водієм в ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (Автоцех), зі слів отримує заробітну плату, розмір якої коливається та складає 3800-4100 грн. Всі вищевказані обставини визнані сторонами і не потребують доказування. За змістом пояснень відповідача суд приходить до висновку, що свій обов'язок утримувати повнолітнього сина відповідач не оспорює, проте бажає такий обов'язок виконувати добровільно, шляхом перерахування грошових коштів на особистий рахунок сина, а не на підставі рішення суду на користь позивача. Законний розмір такої добровільної сплати на думку відповідача повинен складати 16 відсотків від його доходу. При цьому відповідач залишив без пояснень ту обставину, чому він у такому випадку повністю припинив добровільно перераховувати гроші на особистий розрахунок сина у будь якому розмірі, що і стало єдиним приводом для звернення позивача з цим позовом до суду, оскільки її влаштовували ті виплати, які відповідач здійснював добровільно. Таким чином, судом встановлено, що відповідач взагалі оспорює право позивача - матері повнолітнього сину на звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на свою користь, на утримання їх повнолітнього сину. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, відповідно до ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються, зокрема, норми статей 187 та 189 цього Кодексу. Так, відповідно до ст.187 СК України, один із батьків може подати заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Відповідно до ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. В даному випадку судом встановлено, що, відрахування аліментів на повнолітнього сина за ініціативою відповідача з моменту реєстрації позову у суді і до цього часу не відбувається, договору між батьками про сплату аліментів на повнолітнього сина також укладено не було. Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, суд має всі підстави для його вирішення шляхом розгляду позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина та винесення відповідного рішення. При цьому, суд вважає помилковою думку відповідача стосовно права позивача на звернення до суду з цим позовом і стосовно стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на свою користь, оскільки таке право надано позивачу діючим Законом, а саме частиною 2 статті 199 Сімейного кодексу України, згідно якої право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом було достовірно встановлено, що місце проживання повнолітнього сина офіційно зареєстровано разом з позивачем (а.с. 2), там же повнолітній син і мешкає фактично разом з позивачем. Доказів, спростовуючих цю обставину, відповідачем не зазначалось і не надавалось. Щодо визначення розміру аліментів суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працює і має регулярний щомісячний дохід, обставин, що мали б істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено, таким чином, з урахуванням норм діючого законодавства суд вважає за доцільне аліменти з відповідача стягувати у частці від його заробітку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стосовно визначення частки заробітку відповідача, яка буде стягуватись як аліменти на повнолітнього сина суд врахував наступне. Як було зазначено вище, судом встановлено, що повнолітній син навчається в державному вищому навчальному закладі, на денному відділенні, на контрактній оплатній формі, не працює, доходу не має та потребує матеріального утримання. Позивач працює, утримує сина. Відомостей про незадовільний стан здоров'я повнолітнього сина у суду не має. Судом також встановлено, що відповідач працює і має регулярний дохід, відомостей про незадовільний стан здоров'я відповідача, про наявність у відповідача непрацездатної дружини, батьків, дітей відповідачем в судовому засіданні не зазначалось, доказів таких утриманців суду надано не було, при цьому сторони не обмежувались судом у їх праві зазначити чи надати свої докази суду. Відповідно до ст.7 Закону «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1176 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень; працездатних осіб - 1218 гривень. Встановлені Законом розміри прожиткового мінімуму - 2014 року для працездатних осіб дорівнюють запровадженим розмірам мінімальної зарплати. Отже, з урахуванням фактично встановлених обставин справи, матеріального становища та стану здоров'я відповідача, який працює, має регулярний дохід, утриманців не має, враховуючи те, що повнолітній син, який продовжує навчання не працює та не має будь-якого доходу і знаходиться на цей час лише на утриманні позивача, навчання здійснюється на платній основі, враховуючи матеріальний стан позивача, яка працює, крім утримання повнолітнього сина інших утримань не здійснює, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на одну особу на 2014 рік, суд приходить до висновку, що відповідач на даний час може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання в розмірі 1/5 частки його доходу. На думку суду, саме такий розмір аліментів буде справедливим і повністю відповідати інтересам повнолітнього сина і не тягне за собою скрутного матеріального становища для відповідача. При цьому судом не беруться до уваги наступні обставини в частині певного розміру витрат, на які посилається позивач - те, що щомісячно позивач витрачає на утримання сина 3000 грн., а враховуючи сплату за навчання - до 5000 грн., оскільки саме такий розмір витрат стороною позивача не доведений. На підставі викладеного та

Outcome: partial