Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У листопаді 2014 року до Березанського міського суду Київської області із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, звернувся [PERSON] Свої вимоги обґрунтував тим, що йому та його батькам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Після укладення шлюбу з відповідачем сторони стали проживати разом у зазначеній квартирі, однак 12 грудня 2013 року їхній шлюб було розірвано і відповідач, забравши свої речі, залишила вказану квартиру. З того часу [PERSON] у квартирі не з'являлася, комунальних послуг за квартиру не сплачує. Тому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] з 01 січня 2014 року. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві. Відповідач до суду не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, врахувавши думку позивача, судом прийнято рішення про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та про здійснення судового розгляду справи у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Стаття 107 ЖК України передбачає, що наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним із дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Судом встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). З 07 серпня 2010 року по 12 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] були подружжям (а.с. 5). З 24 грудня 2013 року, після розірвання шлюбу, [PERSON] залишила спірну квартиру і більше у ній не проживала (а.с. 7). Отже, [PERSON] була членом сім'ї співвласника і наймачем зазначеної квартири, з яким не укладався договір найму житлового приміщення. Таким чином, до вказаних правовідносин слід застосовувати ст. 71 ЖК України, а не ст. 107 ЖК України. Під час розгляду справи позивач не подав жодного доказу на обґрунтування вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою саме з 01 січня 2014 року. Також, з пояснень позивача судом встановлено, що [PERSON] жодного разу, після того, як залишила спірне житло, до нього не поверталася, і перешкоди у доступі до цієї квартири їй не чинилися. Отже, аналізуючи у сукупності здобуті в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] з підстав відсутності понад шість місяців за адресою реєстрації без поважних причин. На підставі ст. 71 ЖК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: partial