Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно до повноліття дитини посилаючись на наступне: 12.04.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Дніпровській селищній раді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який народився в м. Мілан, Італія, але є громадянином України. Приблизно з травня 2013 року вона з відповідачем припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо один від одного. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоч неофіційно працює, здебільшого за межами України, отримує дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об"ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден надавати допомогу на утримання дитини в сумі 300 грн., на місяць при цьому пояснив, що він з позивачкою повернулись з Італії, так як у нього виникла потреба утримувати своїх непрацездатних діда та бабу. Які мають ряд хронічних захворювань, в тому числі інсульт, катаракту. В даний час він ніде не працює і проживає за рахунок пенсії, яку отримують його дід та баба. Крім того, коли вони з позивачкою припинили спільне проживання. вона забрала все спільно нажите ними майно, приблизно на суму 4000 Євро, а йому не залишила нічого. Крім того позивачка проживає з іншим чоловіком і не дає йому дитину для спілкування. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що з його довірителя аліменти можуть бути стягнені аліменти лише в мінімальному розмірі, тобто в розмірі 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як його довіритель на даний час не працює, здійснює догляд, з непрацездатними дідом та бабою. Крім того, він взагалі ставить під сумнів можливість стягнення аліментів з його довірителя, так як з тих доказів, які подала позивачка взагалі не вбачається. що відповідач є батьком дитини, але так як його довіритель не заперечує своє батьківство та вважає, що якщо аліменти і будуть стягненні з відповідача на утримання дитини, то таке стягнення можливе лише в мінімальному розмірі. Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.04.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією витягу з реєстрів актів про народження комуни Брессо - місто Північно паркової зони м. Мілана Італія, та довідкою Генерального консульства України в Мілані про реєстрацію [PERSON], [INFO] громадянином України. Посилання представника відповідача на те, що згідно наданих позивачкою документів не підтверджується факт, що саме відповідач є батьком дитини, суд вважає безпідставним, так в наданому витязі з реєстрів актів про народження, в графі батьківство/ материнство, вказується - [PERSON]/ [PERSON]. Тобто зазначено ім»я батька, яке відповідає імені відповідача та дівоче прізвище матері відповідно до порядку заповнення документів країни, де народилася дитина. Також суд враховує той факт, що дитина народилась у сторін під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Крім того в судовому засіданні відповідач підтвердив, що він є батьком дитини. Будь-яких заперечень, а тим паче позову про оспорювання батьківства суду не надав, тому сумнівів у суду з приводу батьківства відповідача немає. Судом встановлено, що сторони на даний час припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо, що відповідачем та його представником не заперечується. На даний час син сторін проживає разом з матір»ю та перебуває на її повному утриманні, що сторонами не заперечується. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід. Частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, тому з відповідача на думку суду підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання дитини. Так як відповідач не має постійної роботи та стабільного заробітку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін, відповідач не працює та не має стабільного прибутку, проте є працездатною особою за віком та станом здоров»я. Позивачка не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Інших неповнолітніх дітей на у триманні сторін немає. З урахуванням всіх обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн., з наступною індексацією відповідно до закону. Така сума визначається судом з врахуванням вік дитини та її потреб на даний період, тому суд вважає, що стягнення аліментів в даній сумі буде достатнім для задоволення необхідних потреб дитини та суттєво не вплине на матеріальний стан відповідача. Посилання відповідача на те, що він не працює в зв»язку з тим, що здійснює догляд за бабою та дідом похилого віку та які мають поганий стан здоров»я не знайшли свого підтвердження. Так як відповідач не надав суду доказів того, що ним оформлений догляд через управління соціального захисту населення за його дідом та бабою, не надано доказів навіть того, що він має бабу та діда похилого віку, які за станом здоров»я потребують догляду, та про відсутність інших осіб, як б могли здійснювати догляд за ними. Виходячи з вищевикладеного суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в мінімальному розмірі, а також не вбачає підстав і для стягнення з відповідача аліментів в сумі 1000 грн., визначеному позивачкою, так як позивачкою також не надано доказів, що дитина потребує матеріальної допомоги саме в такому розмірі. Такими, що не відносяться до предмету даного спору суд вважає і посилання відповідача на те, що позивачка забрала всі речі, придбані сторонами за період перебування у шлюбі, так як в даному випадку у відповідача є право на подання позову про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, і впливу на розмір стягуваних аліментів, даний факт не має, так як в цьому випадку мова йде про майнові інтереси сторін, а не дитини. Не має значення і для визначення розміру аліментів і той факт, що позивач перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною, так як даному випадку СК України, передбачений порядок захисту даних порушених прав, які відносяться до особистих немайнових прав батьків і дітей, а не до захисту майнових прав дитини, як пред»явлення позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., так як позивач звільняється від сплати судового збору за позовами про стягнення аліментів. Крім того з відповідача на користь позивачки, на думку суду, частково підлягають відшкодуванню понесені нею затрати, а саме витрати на надання правової допомоги по складанню позовної заяви, в зв»язку з тим, що позовні вимоги позивачки судом задовольняються частково. Суд вважає, що на відшкодування понесених позивачкою судових витрат з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 200 грн. На основі ст.180, 182, 184, СК України,

Outcome: partial