Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки з позовом про зменшення розміру аліментів, які він сплачує на доньку від першого шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 15 квітня 2006 року він уклав шлюб з відповідачкою, зареєструваний у виконкомі Миколаївської сільської ради Петропавлівський району Дніпропетровської області. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 07 серпня 2006року народження, яка після розлучення мешкає разом з відповідачкою. На підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травна 2009 року позивач виплачує на користь відповідачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів свого заробітку (доходу). Позивач зазначає, що в теперішній час його сімейне та фінансове положення змінилось, а саме: 05 березня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON], від якого він маю доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Також він не працює, тому що за рішенням МСЕК від 04.01.2013 року він визнаний інвалідом 2 групи та визначено постійне медичне лікування у стаціонарному відділенні ДКПБ. В зв'язку з цим, стверджує позивач, він отримує тільки мінімальну пенсію в розмірі 894 грн., інших джерел доходу не має. Позивач посилається на те, що згідно з ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено мінімальний прожитковий мінімум на одну особу на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 972 гривні, з 1 грудня - 1032 гривні; для дітей віком ВІД 6 до 18 років: з 1 січня - 1210 гривень, з 1 грудня - 1286 гривень; працездатних осіб: з 1 січня -1147 гривень, з 1 грудня -1218 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 894 гривні, з 1 грудня - 949 гривень. Позивач вказує, що його дружина також не працює, бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Крім того, позивач стверджує, що він потребує постійного лікування та витрачає значну кількість коштів на придбання потрібних йому ліків. Позивач стверджує, що його місячний дохід складає з 01.12.2013 року 949 грн., що дорівнює встановленому прожитковому мінімуму. Крім того на його утриманні знаходиться ще три особи - дружина та двоє малолітніх дітей, та донька від перша шлюбу, аліменти на яку складають 237,25 грн. Дохід на кожного члена родини становить 949 - 237,25 : 4 = 177,94 грн., що є нижчим від встановленого прожиткового мінімуму, тоді як відповідачка одна отримує аліменти в розмірі 237,25 грн. Посилаючись на норми ч. 1 ст. 192, ч. 3 ст. 80 Сімейного кодексу (далі СК) України позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2009 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], 07.08. [INFO], з 1/4 частки до 1/9 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця. До початку розгляду справи по суті відповідачка предявила зустрічний позов до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, провадження щодо якого ухвалою судді від 07.05.2014 року обєднано в одне провадження з первісним позовом. В обґрунтування зустрічного позову відповідачка зазначає, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2009 року з [PERSON] на її користь на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], стягнено аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку з 30.04.2009 року і до досягнення дочкою повноліття. [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] і відповідно до довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області № 02-41/384 від 03.02.2014 року загальна заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 2-578 від 09.06.2009 року про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття, станом на 01.01.2014 року становить 6978 грн. 35 коп. ( шість тисяч дев'ятсот сімдесят вісім) грн. 35 коп. З травня 2013 року по січень 2014 року [PERSON] працював гірником шахти «Дніпровська» без оформлення трудового договору, щомісячно отримував заробітну плату, до Тернівського ВДВС не повідомив про своє працевлаштування та доходи, обов'язки по утриманню доньки не виконував, в зв'язку з чим відповідачка вимушена звертатись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів. Відповідачка стверджує, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання свого обов'язку по сплаті аліментів уже протягом майже трьох років, свою неповнолітню доньку матеріально не підтримує, та не надає їй необхідної допомоги, в зв'язку з чим вона змушена особисто нести всі необхідні витрати для забезпечення виховання, утримання та догляду доньки [PERSON], проте її доходів не вистачає для покриття всіх необхідних витрат на неповнолітню доньку, її навчання, лікування, придбання одягу, оплати комунальних послуг та інших необхідних витрат, проте це не цікавить [PERSON], якому байдужа доля його доньки. Неустойка( пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в період часу, починаючи з жовтня 20011 року по листопад 2013 року становить 43501 грн 65 коп. згідно з розрахунком неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів, наведеному в додатку № 1 до позовної заяви. Посилаючись на ст. 196 СК України, ст.258, 261 ЦК України, п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.12.2006 року відповідачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка становить грошову суму у розмірі 43501,65 (сорок три тисячі п'ятсот одна) гривня 65 коп. та судові витрати по справі. Представник позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, в якій позов підтримав і просив задовольнити, зустрічний позов не визнав в повному обсязі, пославшись на те, що [PERSON] весь час сплачував аліменти і не ухилявся від їх сплати, що підтверджується довідками з місць його роботи (а.с.137). Представник відповідачки подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відповідачки, зустрічний позов підтримав частково з урахуванням матеріального стану [PERSON], позов вирішити на розсуд суду (а.с.148). Вивчивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2009 року у цивільній справі №2-578/2009 позивач [PERSON] виплачує на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що підтверджується копією цього судового рішення та копією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2013 року (а.с.2). Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2012 року з позивача стягнено аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, що підтверджується копією цього судового рішення та копією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2014 року (а.с.1149-150). Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року з позивача стягнено аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття та аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку(доходу) щомісячно на користь дружини [PERSON] на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку, тобто до 02 серпня 2016 року, що підтверджується копією цього судового рішення (а.с.124-125). За трьома судовими рішеннями загальний розмір аліментів, які присуджено до стягнення з позивача, складає 75 % його заробітку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з п. 23 зазначеної Постанови, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками,суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги те, що відповідач сплачує 75 % аліментів від свого заробітку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тому слід зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття з розміру 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до розміру 1/6 частки з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини. Суд не може зменшити розмір аліментів до 1/9 частки, тому що це буде порушувати права доньки позивача від першого шлюбу [PERSON], [INFO], оскільки всі троє дітей позивача мають рівні права на утримання від позивача, а зменшувати розмір аліментів на утримання дітей від другого шлюбу, з якими проживає позивач, він не бажає. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1). Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ч.2). Отже, суд не може вийти за межі позовних вимог, самостійно збільшити коло відповідачів і вирішити питання про зменшення розміру аліментів на всіх дітей позивача до однакового розміру. Однак, позивач не позбавлений права подати відповідний позов з підстав, які він зазначив у цьому позові, або з інших. Стосовно зустрічного позову суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року № 10 роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Вина [PERSON] у несплаті аліментів підтверджується довідкою розрахунком заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 2-578 від 24.03.2014 року № 02-14/1183 та довідкою розрахунку по заборгованості в розмірі 6978 гривень 35 копійок відділу державної виконавчої служби Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.40, 45), довідкою ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» №16/978 від 14.03.2013 року (а.с.70), актом державного виконавця від 16.10.2013 року (а.с.73), довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 2-578 від 24.03.2014 року № 03-54/235 (а.с.98), розрахунком неустойки (пені) від суми несплачених аліментів (а.с100), довідкою ТОВ «Інком Техніка» за № 079/05 від 21.05.2014 року та листом ТОВ «Інком Техніка» за № 245/10 від 28.10.2011 року(а.с.139), листами ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» від 21.05.2014 року за № 1/1652, від 14.03.2013 року за №16/977, від 14.03.2013 року №16/978, довідками ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» від 15.05.2014 року №344 та №345 про стягнення аліментів по кожному виконавчому листу, з яких вбачається, що заборгованість у позивача тільки по сплаті аліментів на користь відповідачки [PERSON], по іншим аліментам заборгованості немає (а.с.140-143). Вимога про стягнення з особи неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати заборгованості по аліментам на підставі ст. 196 СК України не входить до переліку вимог, що передбачені ч.1 ст. 20 СК України, на які поширюється строки позовної давності, встановлені Цивільним кодексом України, зокрема і строки, що передбачені ч.2 ст.258 ЦК України, а саме спеціальна позовна давність (скорочена) в один рік, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому на вимогу відповідачки не поширюється позовна давність, зокрема та що передбачена Цивільним кодексом України, і відповідачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, нараховану за несплату позивачем аліментів на користь відповідачки для утримання неповнолітньої дитини, за весь період існування заборгованості по сплаті аліментів, не обмежуючи такі вимоги строками давності чи іншими строками у часі. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи матеріальний та сімейний стан позивача [PERSON], суд частково задовольняє зустрічний позов, зменшивши розмір неустойки. На підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторін, вирішив звільнити сторони від сплати судового збору. На підставі викладеного, статтей 180, 182, 192, 196 СК України,

Outcome: partial