Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою за адресою с. Липівка, вул.. Сихівська 3/13, Миколаївського району, Львівської області, вселити її та сина у вказану квартиру із передачею ключів від вхідних дверей до неї, виселити [PERSON] із спірної квартири та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2004 році вона уклала шлюб з [PERSON] Рішенням Миколаївської міської ради від 03.11.2005 року їм було надано в користування однокімнатну квартиру за адресою с. Липівка, вул.. Сихівська 3/13, Миколаївського району, Львівської області. На дану квартиру був виданий ордер № 3902 та зареєстрований в журналі реєстрації видачі ордерів на отримання житла Миколаївської міської ради. 26.11.2009 року у них народився син [PERSON], який після народження був зареєстрований у спірній квартирі. В 2011 році між нею та [PERSON] почали непорозуміння та сварки, в тому числі і щодо користування вказаною квартирою. Після розірвання шлюбу, відповідач почав чинити перешкоди щодо її проживання у даній квартирі, погрожував, що виселить її на вулицю, в подальшому зачиняв двері зсередини та не допускав її в квартиру. Вона неодноразово зверталася у відповідні органи міліції із заявою про факт перешкоджання [PERSON] у користуванні квартирою, однак отримувала відповідь, згідно яких в діях відповідача відсутній склад злочину, а також до керівника ОСББ «Лінденфельд», згідно відповіді якого вбачається, що дане питання не входить до їх компетенції, у звязку з чим вона була змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка та її адвокат [PERSON] позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо зобовязання не чинити перешкод у користуванні [PERSON] та [PERSON] квартирою в с. Липівка вул.. Сихівська 3/13, Миколаївського району, Львівської області та вселення позивачки разом із сином у вказану квартиру із передачею ключів від вхідних дверей до неї визнав, а в решті позовних вимог просив відмовити, що стверджується поданим до суду запереченням на позов. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Третя особа служба у справах дітей Миколаївської державної адміністрації Львівської області в судове засідання також не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування квартирою №13 в будинку 3, по вул.. Сихівська, в с. Липівка, Миколаївського району, Львівської області. Рішенням Миколаївської міської ради від 03.11.2005 року [PERSON] та [PERSON] було надано в користування однокімнатну квартиру за адресою с. Липівка, вул.. Сихівська 3/13, Миколаївського району, Львівської області. На дану квартиру був виданий ордер № 3902 та зареєстрований в журналі реєстрації видачі ордерів на отримання житла Миколаївської міської ради. Відповідно до довідки ОСББ «Лінденфельд» №129 від 20.01.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась17.07.1997р. відповідно до ЗУ "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції"закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 3ч.1 ПК України передбачено,що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання,а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам. Згідно ч.І ст. 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. З цієї ж статті, якщо особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Як встановлено в судовому засіданні у [PERSON] та [PERSON] наявне право користування житлом - квартирою за адресою: [ADDRESS], однак у здійсненні їх права перешкоджає відповідач у справі - [PERSON]. Окрім того [PERSON] бере участь в утриманні квартири, що підтверджується копіями квитанцій про сплату за комунальні послуги. Враховуючи, що позивачка [PERSON] має труднощі в користуванні квартирою у якій зареєстрована через чинення їй у цьому перешкод з боку відповідача, у звязку з чим суд приходить до висновку, що така підлягає вселенню у спірну квартиру в судовому порядку. Відповідно до вимог ст.10 ч.3 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позовні вимоги в частині виселення [PERSON] з квартири за адресою с. Липівка, вул.. Сихівська 3/13, Миколаївського району, Львівської області не підлягають до задоволення, оскільки такі не підтвердженні належними доказами по справі та не доведенні позивачем в судовому засіданні. У звязку з частковим задоволенням позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] також частково підлягають стягненню судові витрати, а саме суддовий збір у розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Outcome: partial