Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 68757,05 грн безпідставно збережених коштів. ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач є власником будівлі деревообробної майстерні. Станом на день звернення до суду відповідачем не було оформлено право користування земельною ділянкою, розташованою під належним йому нерухомим майном. В період з 18.08.2017 по 18.08.2020 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю в сумі 68757,05 грн. Відповідачем не було добровільно сплачено кошти. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА В своєму відзиві відповідач вказав, що проти задоволення позову заперечує. Зазначив, що з 2009 року приміщення деревообробної майстерні не використовується в господарській діяльності та не передано в оренду. 30.01.2015 ним було подано заяву про припинення господарської діяльності, про що внесено реєстраційний запис. Вважає, що за рахунок Кременчуцької міської ради Полтавської області кошти він не зберіг та земельною ділянкою не користувався, у зв`язку із чим вважає, що позов не підлягає задоволенню. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що 05.03.2003 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. посвідчено договір купівлі-продажу серії ВАС 983983 р. № 3076 на підставі якого [PERSON] набув право власності на будівлею деревообробної майстерні літ." Р,Р1", загальною площею (кв.м): 121,2, розташовану за адресою: [ADDRESS] . З 15.03.2011 відповідач є пенсіонером та отримує пенсію за віком. 30.01.2015 було зареєстровано припинення підприємницької діяльності відповідача, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно проведеного позивачем розрахунку сума завданих позивачу збитків за період з 18.08.2017 по 18.08.2020 становить 68757,05 грн. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст. 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на який вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. В частині першій та другій статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. ОЦІНКА СУДУ Суд відзначає, що право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію). Матеріалами справи\~підтверджується те,\~що з\~02.04.2008\~відповідачем не\~було належним\~чином оформлено\~права користування\~земельною ділянкою, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, власником якого він є. Тобто, на переконання суду, сам факт розташування на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна підтверджує використання такої земельної ділянки. У зв`язку із цим, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позову на факт нездійснення ним підприємницької діяльності. Велика Палата Верхового Суду в постанові від 23 травня 2018 року по справі 629/4628/16-ц(провадження 14-77 цс 18) зробила висновок про те, що за змістом приписів Земельного кодексу України виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої\~статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки\~на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15). Суд також враховує, що відповідачем не було надано доказів, які б підвереджували те, що кошти, які підлягали сплаті, були ним повернуті. Разом із тим, суд приймає до уваги те, що площа нерухомого майна, власником якого є позивач становить 121,2 кв.м. Також, суд враховує те, що відповідачем за призначенням нерухоме майно не використовується і те, що позивачем не було надано доказів, які б підтверджували факт використання відповідачем за спірний період земельної ділянки в розмірі 413 кв.м.. За таких обставин, на переконання суду, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти, виходячи із розміру нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці, право користування якою відповідач не оформив. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 13525,24 грн[ (((763013,37/413)*121,2 *3%/12)*23 місяці +650,08 грн(вартість використання земельної ділянки за 18 днів серпня 2017 року та 18 днів серпня 2020 року)] Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення з відповідача коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судові витрати, які складають з судового збору в сумі 413,46 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог 19.67%.

Outcome: partial