Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача суму боргу в розмірі - 2 274,21 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. До суду надав заяву по якій просить суд позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності. Відповідач по справі до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, по якій просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, в частині стягнення загальної суми 3% річних від простроченої суми, що складає 110 ,22 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 229, 40 грн., щодо стягнення загальної суми боргу - заперечує, до заяви додав копії квитанцій про сплату боргу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 01.11.2011 року між ПАТ « Одесагаз» та [PERSON] було укладено договір № 006294 на постачання, транспортування природного газу та технічне обслуговування газового обладнання госпрозрахункових комунально-побутових об'єктів. Пунктом 1 Договору встановлено, що предметом договору є споживання, транспортування та облік природного газу та технічне обслуговування газового обладнання в пункті споживання за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов договору ПАТ « Одесагаз» зобов'язалось поставляти та транспортувати природний газ, а відповідач- сплачувати вартість отриманого газу. Згідно п. 4.13 договору, прийом- передача газу у відповідному місці оформляється актами прийому -передачі між ПАТ « Одесагаз» та відповідачем по справі. Акт прийому-передачі є підставою для остаточних розрахунків. Відповідно до п.1 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою НКРЕ від 09.12.1999 року № 2246, правила регулюють відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами-споживачами газу. Пунктом 2 зазначених Правил встановлено, що побутовий споживач- це фізична особа, яка отримує природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень. Згідно з повноваженнями, наданими НКРЕ постановами Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 року № 1548 « Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін ( тарифів) від 27.12.2001 року № 1729 « Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом», комісія затверджує роздрібні ціни на газ природний, що використовується населенням на комунально-побутові потреби, та граничні рівні цін, що використовуються суб'єктами господарської діяльності. Пунктами 5.1 - 5.4 договору встановлено, що вартість 1000 м3 природного газу визначається Постановами НКРЕ, постановами Кабінету Міністрів України, і може змінюватись на підставі нормативних актів та прийматися сторонами договору з моменту введення в дію нових цін без додаткового попередження. Таким чином, за спожитий природний газ, що використовуються населенням виключно для задоволення комунально- побутових потреб, оплата здійснюється за цінами, встановленими центральними органами виконавчої влади. Отже, в залежності від відношення до тієї чи іншої галузі економіки, сфери діяльності та місця провадження діяльності, у разі використання природного газу споживачем не на комунально-побутові потреби, оплата за спожитий природний газ повинна здійснюватись виходячи із відповідного граничного рівня цін. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач використовував газ для утримання нежитлового приміщення, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 18.10.2010 року, виданим ВК ОМР на нежитлові приміщення, тобто не для задоволення комунально-побутових потреб. Таким чином, відповідач повинен сплачувати за отриманий природний газ за тарифами, встановленими для іншої категорії споживачів, ніж населення. Відносини між газопостачальниками, газорозподільними, газотранспортними підприємствами та споживачами природного газу ( крім населення) регулюються Правилами користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012 року№1181 . Згідноп.3.14 Правил користування природним газом для юридичних осіб, обсяг споживання/розподілу/транспортування газу підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі ( актом про надання послуг), що оформлюється згідно з даними комерційного обліку природного газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків. Відповідно до постанови НКРЕ №753 від 27.06.2013 року, постанови НКРЕ №131 від 28.12.2011 року, постанови НКРЕ № 949 від 18.07.2013 року, постанови НКРЕ № 159 від 28.12.2011 року, податковим кодексом України, вартість природного газу складається з: ціни за газ, вартості транспортування природного газу маігстральними газопроводами, тарифу на постачання, збору у вигляді цивільної надбавки на природний газ, податку на додану вартість. Таким чином, на виконання умов договору ПАТ «Одесагаз» було поставлено відповідачу газ на загальну суму 2010,45 грн., що підтверджується актом прийому- передачі природного газу від 31.12.2011 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 6. 1 договору, встановлено, що оплата за споживання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок ПАТ « Одесагаз» 100 % вартості газу, який запланований для поставки у наступному місяці, не пізніше ніж за 7 календарних днів до початку поставки газу. Відповідачем в строк не було виконано зобов'язання, таким чином в нього виникла заборгованість в розмірі 2010, 45 грн. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином відповідач повинен сплатити на користь позивача 3% річних від простроченої суми в розмірі 110,22 грн. та пеню в розмірі - 153, 54 грн. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, сплатив судові витрати у розмірі 229, 40 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, який підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 229,40 грн. Суд приймає до уваги те, що відповідачем сплачено на користь позивача суму основного боргу, що підтверджується копією квитанції, наданою відповідачем до суду. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи вищезазначене, суд приймає часткове визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial