Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] в якому просить припинити стягнення аліментів із нього [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] та відкликати з Тернопільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області виконавчий лист № 607/3218/13-ц від 09.04.2014 року, виданого на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.04.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/3218/13-ц видано виконавчий лист від 09.04.2014 р., згідно якого із [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягування із [INFO] . Однак на сьогоднішній день істотно змінилися обставини, що впливають на стягнення аліментів, а саме [PERSON] та [PERSON] проживають разом із ним, як батьком і він забезпечує їх в повній мірі, а тому відпали і підстави для сплати в користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , вважає, що стягнення аліментів повинне бути припинено, а виконавчий лист відкликано. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] визнають, щодо відкликання з Тернопільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області виконавчого листа № 607/3218/13-ц від 09.04.2014 року заперечують. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] та [PERSON] з 1996 року по 2015 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народились троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . У травні 2015 року шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду. Після розірвання шлюбу діти [PERSON] та [PERSON] залишились проживати із матір`ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 квітня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі по 400грн. щомісячно починаючи з 06 березня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. 20 січня 2017 року відповідач забрав сина [PERSON] і з цього часу дитина проживає з батьком по [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї від 12.08.2017р., від 12.08.2017 року за № 4119 виданої ТзОВ «Коменерго-Тернопіль» у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , як власник особового рахунку, донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту від 12.08.2017 року затвердженого директором ТОВ «Коменерго-Тернопіль», складеного на предмет дійсності проживання в квартирі за [ADDRESS] встановлено, що згідно опитування свідків на даний час в квартирі проживають [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.03.2019року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю залишено без задоволення; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком задоволено, визначено місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за місцем його проживання по [ADDRESS] . Як вбачається із довідки Тернопільського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 07.02.2020року, [PERSON] дійсно отримувала аліменти від [PERSON] у розмірі: серпень 2019року-800грн., вересень 2019року-800грн., жовтень 2019року -0 грн., листопад 2019року-800грн., грудень 2019року-800грн., січень 2020р. - 0грн. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення належних умов для цього. Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина повинна бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними актами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 197 частиною другою СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Оскільки судом установлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з позивача [PERSON] стягуються аліменти, з 2017 року постійно проживає з батьком (позивачем по справі) та перебуває повністю на його утриманні, відтак подальше стягнення з позивача на користь відповідача аліментів є безпідставним, у зв`язку з чим вимога позивача про звільнення від сплати аліментів є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Однак, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги те, що на виконанні в Тернопільському МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції перебуває на виконанні виконавчий лист, виданий 09.04.2014 р., на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/3218/13-ц, згідно якого із [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягування із [INFO] , суд не вбачає підстав для відкликання виконавчого листа із виконання, так це порушить права іншої дитини [PERSON] [INFO] , крім того як встановлено судом, наявна також і заборгованість по сплаті аліментів, тому підстави для закінчення виконавчого провадження згідно Законом України «Про виконавче провадження» відсутні. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial