Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла його рідна сестра [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина майно, спадкоємцем другої черги за якою є позивач. На підставі поданої заяви про прийняття спадщини нотаріусом було заведено спадкову справу, але згодом, оскільки у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно. Відсутність зазначених правовстановлюючих документів і зумовило звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, зокрема на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіславши при цьому свої пояснення та заяву про слухання справи за відсутності її представника. Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві свого представника в судове засідання не направила, надіславши при цьому свої пояснення та заяву про слухання справи за відсутності її представника. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Житлово-будівельний кооператив "Будівельник-12" в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, з будь-якими заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яка відповідно до свідоцтва про народження була рідною сестрою позивача [PERSON] Після смерті [PERSON] 22-ю Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу щодо майна померлої №87/2013, та на підставі наказу Міністерства юстиції України від 03.07.2013 року №1320/5 «Про ліквідацію 22-ї КДНК» передано на зберігання до 16-ї Київської державної нотаріальної контори 28.08.2013 року. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А згідно з ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом). Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як вбачається до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З матеріалів спадкової справи №87/2013 вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] та [PERSON]), другої черги за законом є [PERSON] та [PERSON] 17.04.2013 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Із заявами до державного нотаріуса про відмову у прийняті спадщини на користь заявника [PERSON], звернулися [PERSON], [PERSON] які є батьками померлої та спадкоємцем першої черги, та [PERSON], яка є сестрою померлої та спадкоємцем другої черги. Згідно матеріалів даної спадкової справи інших спадкоємців після померлої, які бажали прийняти спадщину, не має. Заповіт померлою також не складався. За приписами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено та підтверджено матеріалами спадкової справи, що [PERSON] за життя була членом ЖБК «Будівельник-12» та сплатила в повному обсязі суму пайового внеску за кооперативну квартиру [ADDRESS], одна не встигла оформити свідоцтво про право власності. Згідно з ч. 1 ст. 1267 та ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Частинами першою та третьою ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як встановлено судом, позивач, на виконання вимог ст. 1296 ЦК України, звернувся до 22-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте постановою від 10.07.2013 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], як на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало померлій [PERSON] Таким чином, з огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивач реалізувати своє право на спадщину не може через відсутність у нього правовстановлюючих документів на майно, яке належало його сестрі. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивач) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а статтею 16 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого, немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. При цьому у положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняв спадщину після померлої сестри [PERSON], але у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем права на спадкове майно, зокрема на квартиру [ADDRESS]. В задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Київської державної нотаріальної контори, суд вважає необхідним відмовити, оскільки дана вимога пред'явлена до третьої особи. На підставі викладеного та

Outcome: partial