Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11 013 грн 90 коп., яка складається з: 6 435,31 грн - заборгованість за кредитом, 1 489,67 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3088,92грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди на суму 11 006,75 грн У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір на суму 1 921 грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надіслав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.04.2019 року відкрито провадження у справі. 29.10.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 21.10.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. На підставі вищезазначеної угоди [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 820 грн 79 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно наказу Мінфіну України №519 від 21.05.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінено на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (АТ КБ «Приватбанк»). ОЦІНКА СУДУ Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого, згідно наданого розрахунку, банком нарахована заборгованість у розмірі 11 013 грн 90 коп., яка складається з: 6 435,31 грн - заборгованість за кредитом, 1 489,67 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 088,92 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди на суму 11 006,75 грн. При цьому, згідно наданого розрахунку сума штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, тобто 11 006,75грн., не була позивачем врахована в загальну суму заборгованості, оскільки, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на суму 11 013,90 грн, що складається з: 6 435,31 грн - заборгованість за кредитом, 1 489,67 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 088,92 грн заборгованість за пенею та комісією. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. НОРМИ ПРАВА Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. При оформленні кредиту Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання п.1 ч. 2 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами та правилами та згоду з ними свідчить підписання відповідачем 23 травня 2014 року Генеральної угоди. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Згідно ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У генеральній угоді зазначено, що підписавши цю Генеральну угоду, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг та погоджується із тим, що генеральна угода разом з Умовами та правилами, тарифами складають кредитний договір. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наявність угоди між сторонами підтверджується Генеральною угодою, Умовами та правилами надання банківських послуг, а сума заборгованості - її розрахунком станом на 03.02.2019 року. Згідно з преамбулою Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 21.10.2016 року. Банк та позичальник уклали дану угоду для створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 20.02.2008 року. П. 1.1.1 Генеральної угоди передбачено, що сторони дійшли згоди зменшити заборгованість позичальника за кредитним договором. Згідно п. 1.8 Генеральної угоди вказана угода не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника. Таким чином, метою Генеральної угоди є не видача позичальнику кредитних коштів, а створення сприятливих умов для погашення заборгованості, що вже утворилася за кредитним договором від 20.02.2008р. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов`язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками за користування кредитом відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення боржником зобов`язання він, відповідно ст. 549, 1050 ЦК України, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Відповідно п.2.2 Генеральної угоди передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням в сумі 389 грн 17 коп. Норми статті 549 ЦК України передбачають, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. З розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви вбачається, що заборгованість в розмірі 3 088 грн 92 коп. нарахована банком позичальнику (клієнту), складається виключно з комісії, яка щомісячно в сумі 257 грн 41 коп.нарахована банком за період з лютого 2018 року до січня 2019 року включно. Таким чином, банком не було заявлено позовних вимог про стягнення пені, отже, в даному випадку, при задоволенні вимог про стягнення штрафу судом не вбачається застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором подвійної цивільно-правової відповідальності. Разом з тим, відповідно до п.2.5 Генеральної угоди позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту, процентів, винагороди відповідно до Генеральної угоди та Умов і правил. Відповідно до п. 1.1.1.17 Умов та Правил надання банківських послуг винагорода банку - це сума зобов`язань держателя платіжної картки з оплати встановлених банком тарифів, в тому числі плати за відкриття/випуск/обслуговування рахунків/карт, інших комісій та штрафних санкцій, якщо такі матимуть місце. Відповідно пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суд зазначає, що згідно позиції, викладеної у правовому висновку Верховного Суду України по справі №6-1746цс16 від 16.11.2016 року, та яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів, зазначено наступне: «Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин(укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.» У даному випадку, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог банку щодо стягнення комісії в сумі 3 088 грн 92 коп. Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди на суму 11 006 грн 75 коп. Так, відповідно п.2.2 Генеральної угоди передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням в сумі 389 грн 17 коп. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в сумі 11 006 грн 75 коп., при цьому жодного розрахунку на її підтвердження надано не було, що позбавляє суд можливості дійти висновку про правильність і достовірність саме такої суми штрафу. Оскільки відповідач не виконав встановлені Генеральною угодою зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 924 грн 98 коп., яка складається з: 6 435 грн 31 коп. - заборгованість за кредитом, 1 489 грн 67 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, що виникла станом на 03.02.2019 року. Стаття 141 ЦПК України вказує, що суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1 382 грн 24 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial