Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею з вимогами усунути перешкоди в спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] 10.01.2013р.н., шляхом заборони [PERSON] чинити будь-які перешкоди [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з донькою. Визначити [PERSON] такі способи участі у вихованні [PERSON] 10.01.2013р.н., як систематичні побачення з дитиною, можливість спільного відпочинку з дитиною, відвідування дитиною місця проживання [PERSON]. Визначити [PERSON] такий час спілкування з [PERSON] 10.01.2013р.н., для можливості спільного відпочинку та розвитку дитини: кожен вівторок та четвер з 08:00 год. до 20:00 год., без присутності матері 1 і 3 субота кожного місяця з 08: 00 год. до 20: 00 год., 2 і 4 неділя кожного місяця з 08: 00 до 20: 00 год. без присутності матері. Ухвалою суду від 30.04.2015р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею до спільного розгляду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Суд звертає увагу, що ухвалою суду від 15.09.2015р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав - залишено без розгляду. Позов [PERSON] мотивовано тим, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та відмовляється мирно, в позасудовому порядку вирішити питання щодо надання можливості спілкування з донькою. 01.06.2012р. між сторонами спору укладено шлюб, 10.01.2013р. від шлюбу народилаея донька - [PERSON] Bipa Олександрівна, що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак, з 01.10.2012 року, внаслідок частих скандалів сторони припинили проживания однією сім?єю. 24.03.2014 року, рішенням Вінницького суду Вшницькоїї області шлюб розірвано. Позивач вказує, що перестав спільно проживати з відповідачем ще за час її вагітності, відповідач вказує, що відповідач позбавляє його можливості спілкуватись з донькою, про народження дитини відповідач дізнався вже після народження дитини, неодноразово приходив за місцем проживання відповідача, проте можливості побачити доньку не було. Позивач вказує, що створення перешкод відповідачем у спілкуванні із донькою порушує його права як батька та суперечить інтересам дитини. Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача протии визнання позову заперечував. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримує висновки органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] та про доцільність визначення порядку участі батьку [PERSON] у вихованні та спілкування з дитиною [PERSON] Судом по справі встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини: Як вбачається із свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 23.01.2013р. серія: І-АМ №246749, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.7). Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 24.03.2014р. між сторонами спору розірвано шлюб. ( а. с. 8) Батько [PERSON] [PERSON] Віталійович працює в ТОВ «Компанія ОСМА» на посаді продавця-конультанта 03.02.2015р. (а.с. 34). Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлялись щомісячно кошти з лютого 2013р. по лютий 2015р. в розмірі 719грн., що підтверджується відповідними квитанціями та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. ( а.с. 36-52) Проте, як вказав в судовому засіданні представник відповідача відповідач відмовилась отримувати ці кошти, що не заперечувалось позивачем. Висновком ВК ВМР про доцільність визначення способу участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] 10.01.2013р. від 29.07.2015р. №01-00-011-24030 встановлено, що [PERSON] не може вільно та безпершкодно зустрічатись з донькою [PERSON], бажає бачитись з нею та приймати участь в її вихованні. В своїх поясненнях [PERSON] повідомив, що мав бажання займатись вихованням доньки неодноразова відвідував її по місця проживання, але мати дитини [PERSON] чинила йому перешкоди в спілкуванні з донькою [PERSON] також повідомив, що сплачував аліменти на утримання доньки але [PERSON] частину коштів повертала. Мати дитини повідомила, що батько з народження дитини ухилявся від виконання обовязків по вихованню та догляду за дитиною не відвідував дитину не брав участі в її вихованні та розвитку та заперечувала протии зустрічей батька з дитиною. Орган опіки та піклування ВМР вважає визначити такий спосіб участі [PERSON] у спілкування та вихованні дитини [PERSON]: щовівторка, щочетверга з 16-00 год. до 18-00 год. протягом трьох місяців у присутності матері дитини, по закінченню трьохмісячного терміну без присутності матері дитини. 1,3 субота щомісяця з 16-00 год. до 18-00 год. протягом трьох місяців у присутності матері дитини, по закінченню трьохмісячного терміну без присутності матері дитини; 2,4 неділя щомісяця з 16-00 год. до 18-00 год. протягом трьохмісячного терміну у присутності матері дитини, по закінченню трьохмісячного терміну без присутності матері дитини. ( а.с.74-75) Також висновком ВК ВМР від 29.07.2015р. №01-00-011-24029 визначено недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON]О.(а.с.72-73) Ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно ч.1 ст. 12. Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діти мають право на контакт з батьками, які проживають окремо. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р.держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином,

Outcome: partial