Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся з позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] про скасування постанови та просить скасувати Постанову другого Київського ВДВС Одеського МУЮ ВП № 25963186 від 28.03.2011 р. про арешт всього нерухомого майна [PERSON] та заборону його відчуження; скасувати Постанову другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ ВП № 36522427 від 06.02.2013 р.- про арешт всього нерухомого майна у межах суми звернення стягнення 444432,79 гривень; скасувати Постанову другого Київського ВДВС Одеського МУЮ № 32349199 від 16.04.2013 р. про арешт всього нерухомого майна [PERSON] та заборону його відчуження. Представник позивача посилається на те, що 18 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №2458-н, за яким останньому надано кредит у розмірі 271600 гривень строком до 18 вересня 2028 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №2458-н від 18 вересня 2008 року між ВАТ«Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 19.09.2008 р., згідно якого предметом іпотеки є однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 28.03.2011 р. другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено Постанову ВП № 25963186 від 28.03.2011 р. про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON]. 06.02.2013 року другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено Постанову ВП № 36522427 про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] у межах суми звернення стягнення 444 432, 79 грн. 16.04.2013 р. другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, винесено Постанову № 32349199 про арешт нерухомого майна боржника та заборону на його відчуження. Арешти та заборони відчуження накладено на майно, що належить [PERSON], є предметом іпотеки та належить Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України», як іпотекодержателю. Позивач вважає, що накладення арешту на вищевказане майно, що є предметом іпотеки (однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS]) АТ «Ощадбанк» є порушенням прав та інтересів позивача, як іпотекодержателя. Станом на 13.01.2014 р. заборгованість [PERSON] разом з відсотками за користування кредитом та пенею складає 543 818 грн. 81 коп., що значно перевищує вартість предмету іпотеки. Позивач просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачі представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] у судове засідання не з'явилися, були повідомленні належним чином про час та місце розгляду справи. Представник відповідача Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції позовні вимоги визнали частково, не заперечував у скасуванні постанови в частині зняття арешту з квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS], та є в іпотеці у банку. У відношенні іншого майна [PERSON] представник відповідача просить постанову не скасовувати, оскільки є аліментні зобов'язання. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 18 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №2458-н, за яким останньому надано кредит у розмірі 271600 гривень строком до 18 вересня 2028 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №2458-н від 18 вересня 2008 року між ВАТ«Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки від 19.09.2008 р. згідно якого предметом іпотеки є однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 28.03.2011 р. другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено Постанову ВП № 25963186 від 28.03.2011 р. про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON]. 06.02.2013 року другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено Постанову ВП № 36522427 про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] у межах суми звернення стягнення 444 432, 79 грн. 16.04.2013 р. другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, винесено Постанову № 32349199 про арешт нерухомого майна боржника та заборону на його відчуження Згідно ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з частинами 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» спори, які виникають у виконавчому провадженні, щодо звернення стягнення на заставне майно, вирішуються судом. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Згідно ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставо держателю. При викладених обставинах суд вважає за необхідне звільнити з-під арешту квартиру за адресою [ADDRESS], що є предметом іпотеки

Outcome: partial