Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу № 7-зс від 03.05.2016 року; стягнення з Відділу освіти Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградській області 2000,00 грн. для відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] уклала із Відділом освіти Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградській області трудовий договір 05.09.2013 року та працює директором Марївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Компаніївського району Кіровоградської області. Завдання, посадові права, обовязки та відповідальність позивача визначені посадовою інструкцією директора навчально-виховного закладу № 1. Завідувачем методичної служби відділу освіти, молоді та спорту Компаніївської районної державної адміністрації [PERSON] 02.06.2016 року приблизно о 17:00 год. телефоном запросила [PERSON] до приміщення відділу освіти, молоді та спорту Компаніївської районної державної адміністрації на розмову з приводу проблеми, яка виникла довкола постачання у шкоду твердого палива. Прибувши 03.06.2016 року до відділу освіти, між позивачем та [PERSON] відбулася розмова, в ході якої позивачеві було запропоновано знайти шляхи вирішення питання оплати використаних палетів (твердого палива). Позивач зазначила, що здійснювати оплату за використані палети із власних коштів не буде. Завершуючи розмову з позивачем, завідувач методичною службою відділу освіти вручила останній наказ № 7-зс від 03.05.2016 року «Про притягнення до дисциплінарного стягнення [PERSON]», який не був підписаний Головним спеціалістом відділу освіти, та взагалі був неналежно оформлений. В звязку з чим, [PERSON] вважає, що оскаржуваний наказ є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того, позивач зазначила, що у звязку із накладенням дисциплінарного стягнення, їй завдано моральну шкоду, оскільки було порушено нормальні життєві звязки [PERSON] та стосунки останньої з оточуючими людьми, наслідки дисциплінарного стягнення відобразилися на здоровї позивача, що потребувало проведення відповідної реабілітації. З урахуванням ступеню та глибини моральних страждань, що зазнала позивач моральну шкоду оцінює в 2000,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що надала суду письмову заяву (а.с. 47). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 37, 41). Причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань, заперечень суду не подавав. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. За змістом положень статей 3, 4 та 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні інтереси у спосіб, визначений законам України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] з 05.09.2013 року призначена на посаду директора Марївської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про що свідчить запис № 8 в трудовій книжці позивача, серії АА № 289782 (а.с. 45-46). Згідно наказу № 7-зс від 03.05.2016 року Головного спеціаліста відділу освіти, молоді та спорту Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON], відповідно до пункту 1 статті 147 Кодексу законів про працю України та за здійснення фінансового порушення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності (догани) директора Марївської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до статті 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 147 Кодексу законів про працю України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права, як-от: Кодексом законів про працю України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Не може вважатися дисциплінарним проступком протиправна дія чи бездіяльність працівника, вчинена під безпосереднім впливом фізичного чи психічного примусу, внаслідок якого працівник не міг керувати своїми вчинками. Під фізичним примусом розуміється застосування щодо працівника насильства з метою примушення його до протиправних дій або до протиправного невчинення певних дій усупереч його волі. Під психічним примусом розуміється вплив на психіку працівника з метою змусити його всупереч його волі до вчинення протиправних дій або до протиправної бездіяльності. У відповідності до статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При цьому згідно статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення і за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Тобто розглядаючи спори про притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 Кодексу законів про працю України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Крім того, за діючим законодавством днем виявлення проступку, з якого починається перебіг місячного строку для накладення дисциплінарного стягнення, вважається день, коли особі, якій по службі (роботі) підкоряється працівник, стало відомо про здійснення проступку незалежно від того, чи наділена ця особа правом накладення дисциплінарного стягнення. Пунктом 29 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20.07.1984 року № 213 визначено, що до застосування стягнення за порушення трудової дисципліни повинні бути витребувані письмові пояснення. Відмова порушника трудової дисципліни надати такі пояснення не може слугувати перепою для застосування стягнення. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази зясування причини та обставин вчинення дисциплінарного проступку [PERSON], перед тим як до останньої застосовано дисциплінарне стягнення. Зокрема, відсутні письмові пояснення [PERSON] або акт, складений у довільній формі, в якому зазвичай вказуються обставини порушення, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка вчинила його, де, коли та за яких обставин його вчинено, які наслідки воно мало. Зазначається також, що порушникові було запропоновано надати письмове пояснення, але він відмовився його надати. Акт підписує посадова особа, яка склала цей акт, та не менше ніж два інших працівники (інші особи), які є свідками порушення і відмови порушника дати вказане пояснення. Таким чином фіксується як факт вчинення конкретним працівником дисциплінарного проступку, так і факт відмови надання ним письмового пояснення. Якщо ж факт дисциплінарного проступку підтверджено іншими доказами, зокрема, поясненнями інших свідків, а також відповідними документами, а потребується лише зафіксувати факт відмови порушника надати письмове пояснення з приводу вчинення ним цього проступку, складається відповідний акт про таку відмову, який підписують особи, що є свідками такої відмови. Проте, вищевказані докази на підтвердження вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку відповідачем суду не подано. Також, не надано доказів проведеного роботодавцем позивача розслідування, в результаті якого зібрано достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником, [PERSON], дисциплінарного проступку (доповідні записки інших працівників, висновки фахівців; письмові покази свідків; повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці тощо). Крім того, аналіз норм трудового законодавства України, зокрема, регулює, що в наказі про застосування дисциплінарного стягнення обов'язково має бути посилання на відповідний документ, який порушив працівник. Такими документами можуть бути: правила внутрішнього розпорядку підприємства, трудовий договір (контракт), колективний договір, посадова інструкція, інструкція з охорони праці тощо. Таке посилання необхідне з метою уникнення покладання на працівника відповідальності за те, що не належить до його трудових обов'язків, або ж працівника під розписку не було ознайомлено з документом, пункт чи розділ якого він порушив. Однак, в оспорюваному позивачем наказі № 7-зс від 03.05.2016 року не зазначено назви документу, який порушила [PERSON] під час виконання покладених на неї посадових обовязків. При цьому зазначено, що позивачем здійснено фінансове порушення. Законодавство не містить визначення «фінансове порушення», в той час як в теорії фінансового права виділяють фінансове правопорушення та правопорушення у фінансовій сфері. Фінансове правопорушення це протиправне винне діяння (дія або бездіяльність) колективного або індивідуального субєкта правовідносин у сфері фінансової діяльності держави, муніципальних органів влади, за яке законодавством передбачена фінансова відповідальність (фінансові санкції). Під правопорушенням у фінансовій сфері слід розуміти суспільно шкідливе або небезпечне винне діяння (дію або бездіяльність) деліктоздатного субєкта, що направлено на порушення порядку в сфері використанням централізованих та децентралізованих фондів коштів. Доказів наявності вини [PERSON] у скоєнні фінансового правопорушення відповідачем суду також не надано. В звязку з чим, посилання у тексті оспорюваного наказу на вчинення фінансового порушення є протиправним. Також, частиною першою статті 147-1 Кодексу законів про працю України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Наказом начальника відділу освіти райдержадміністрації [PERSON] затверджено Посадову інструкцію директора навчально-виховного закладу (загальноосвітньої школи, позашкільного закладу, навчально-виробничого комітету) № 1, з якою [PERSON] ознайомлена 05.09.2013 року (а.с. 8-16). В пункті 1.2. вищевказаної Посадової інструкції зазначено, що директор призначається на посаду та звільняється з неї наказом начальника відділу освіту райдержадміністрації згідно із чинним законодавством. В трудовій книжці [PERSON] зазначено, що запис про призначення позивача на посаді директора внесено на підставі наказу начальника відділу освіти райдержадміністрації від 05.09.2013 року № 67-К, проте оспорюваний наказ, в порушення вищевикладеного, підписано головним спеціалістом відділу освіти, молоді та спорту Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, хоча під час зазначення головних реквізитів наказу «повна назва установи автора документа» вказано «наказ начальника відділу освіти Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області». Крім того, [PERSON] 12.12.2016 року звернулася до голови Компаніївської районної адміністрації Кіровоградської області щодо повноважень [PERSON] 03.05.2016 року (а.с. 43), на що позивачеві повідомлено, що 03.05.2016 року згідно табеля обліку робочого часу працівників райдержадміністрації вихідний день. Головою районної державної адміністрації розпорядження про виконання обовязків начальника відділу освіти, молоді та спорту [PERSON] особою, яка підписала оспорюваний наказ 03.05.2016 року не видавалося (а.с. 44). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу головного спеціаліста відділу освіти, молоді та спорту Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 7-зс від 03 травня 2016 року є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо моральної шкоди, заявленої позивачем слід зазначити таке. У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його прав, визначено у статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оскільки судом встановлено, що наказ головного спеціаліста відділу освіти, молоді та спорту Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 7-зс від 03 травня 2016 року є незаконним та підлягає скасуванню, позивач беззаперечно зазнала душевних страждань через протиправну поведінку відповідача. Разом з тим, заявлена позивачем сума на відшкодування моральної шкоди є завищеною, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial