Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач за первісним позовом - [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 02 червня 2012 року укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 456, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин та різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливо. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1500,00 грн., а також стягнути з відповідача за зустрічним позовом 1500,00 грн. на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має змогу надавати таку допомогу, вихованням дитини не займається. Крім того, у зв'язку з доглядом за малолітньою дитиною позивач за зустрічним позовом не має можливості працювати, у зв'язку з чим просить суд стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1500,00 грн. до досягнення дитиною трьох років. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав в повному обсязі та просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Зустрічний позов визнав частково, вказав, що офіційно не працює, та має змогу сплачувати аліменти у розмірі 500,00 грн. на утримання дитини та аліменти на утримання дружини у розмірі 250,00 грн.. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов визнала та просила суд шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 02 червня 2012 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 456 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, спільного домашнього господарства не ведуть. У позовній заяві позивач за первісним позовом зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям немає. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, яке призвело до втрати взаємних почуттів, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За письмовою заявою відповідача за первісним позовом, суд зазначає про вибір прізвища, яка просить після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне "Батаєва". [PERSON], звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача за зустрічним позовом аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1500,00 грн., а також стягнути з відповідача за зустрічним позовом 1500,00 грн. на своє утримання. З пояснень позивача вбачається, що неповнолітня дитини проживає разом з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Вказані обставини відповідачем не спростовані в ході розгляду даної справи. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони не проживають разом, неповнолітня дитина знаходиться на вихованні й утриманні позивачки, відповідач має можливість утримувати дитину, оскільки є працездатним. Проте, позивачем не надано жодних доказів розміру заробітку (доходу) відповідача. Зважаючи на те, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за необхідне з стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судовим розглядом встановлено, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не працює і потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує відповідно до ст. 82 СК України, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати суд покладає на відповідача за зустрічним позовом у відповідності до ст. 88 ЦПК України. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial