Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що відповідно виконавчого листа з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] [INFO]. Однак відповідач протягом тривалого часу не сплачує аліменти, тому утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2014 року складає 8190 грн., в зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з березня 2010 року по листопад 2014 року в сумі 58851 гр., згідно розрахунку вказаному в позовній заяві. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги. Відповідач з позовними вимогами погоджується частково, згоден сплатити неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 5000 грн., посилаючись на те, що він не має постійного місця роботи, стоїть на обліку в Центрі зайнятості населення, тому не може виплатити неустойку у великому розмірі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, в суді встановлено, що 06.10.2009 року Тетіївським районним судом Київської області було винесено рішення яким стягнуто з відповідач [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.09.2009 року і до повноліття дитини . З копії виконавчого листа № 2 - 464/2009 року (а.с.12 - 13) вбачається, що відповідач достовірно знав про стягнення з нього аліментів та їх розмір, до березня 2010 року аліменти виплачував. Відповідно до довідки ДВС від 03.12.2014 року (а.с.11), державним виконавцем, було проведено перерахунок заборгованості та визначено її розмір станом на 01.12.2014 року в сумі 8190 грн.00 коп. З даної довідки вбачається, що відповідач з березня 2010 року проводив виплату аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], однак не в повному обсязі, тому заборгованість в розмірі 8190 грн. утворилась з його вини, тому позивач просить стягнути з відповідача неустойку за весь час затримки виплати аліментів в сумі 58851 грн. 22 коп., згідно розрахунку поданого в позовній заяві. Встановлені в суді факти об'єктивно підтверджуються зібраними по справі та дослідженими в суді доказами : копією свідоцтва про народження дитини, довідкою розрахунком заборгованості, копією виконавчого листа, довідкою про те, що позивач перебуває на обліку в центрі зайнятості населення 27 лютого 2015 року, довідками про те, що нерухомості та земельної ділянки він не має. Аналізуючи таким чином зібрані по справі та досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вимагаючи стягнення неустойки пені за прострочення сплати аліментів, позивач правомірно виходив з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки згідно з положеннями Сімейного Кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом наведеної норми права пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Крім того, відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Суд , вирішуючи питання щодо вини відповідача за не сплату аліментів, дійшов до висновку, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, а додані до справи докази підтверджували лише те, що в нього з часу стягнення аліментів не змінився сімейний стан та матеріальне становище. Лише надав довідку про те, що 27.02.2015 року став на облік як безробітній в Тетіївському центрі зайнятості. Отже, при визначенні розміру пені позивач правильного виходив із встановленої державним виконавцем заборгованості по сплаті аліментів, кількості днів прострочення та встановленого зазначеною статтею СК України розміру пені, яка складає один відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення та становить 58851 грн. 22 коп. Враховуючи обставини справи та на підставі наведених правових норм, суд вважає, що в справі наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів . Разом з тим, враховуючи наведене та виходячи з дійсних обставин справи, розміру заборгованості по аліментам, що становить 8190 грн., з урахуванням співмірності штрафних санкцій відносно суми порушеного зобов'язання, суд находить можливим, в силу ч. 2 т.196 СК України, зменшити розмір неустойки (пені) до 15 000 грн. Крім того з відповідача в доход держави на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гр.

Outcome: partial