Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення банківського вкладу у розмірі 20047,48 доларів США, 2445,80 доларів США - процентів, 292429,25 грн. пені та 5000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2014 року між ним та Банком було укладено договір № 300131/82959/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в доларах США на строк з 14.07.2014 року до 19.07.2015 року включно. В порушення договору-заявки з жовтня 2014 року і по даний час відповідачем не нараховані та не сплачені проценти за користування банком строковим депозитним вкладом. Позивачем за тиждень до закінчення дії договору було подано заяву про розірвання договору та повернення коштів по депозитному договору з усіма відсотками. Відповідач проігнорував вказану заяву, тому позивач вважає, що відповідач не виконує умови укладеного між ними депозитного договору, а дії банку суперечать чинному законодавству України. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю та просить суд ухвалити рішення про його задоволення у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ч.1, ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку. Судом встановлено, що 14.07.2014 року між позивачем та банком був укладений договір № 300131/82959/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті на строк з 14.07.2014 року до 19.07.2015 року (а. с. 4). Згідно меморіального валютного ордеру № 24093 від 14.07.2014 року, позивачем перераховано кошти на депозитний рахунок в розмірі 20047,48 доларів США (а.с.5). Відповідно до ч.1\~ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з ч.ч. 1,2\~ст.1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі впливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умова не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних спав за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Укладеним між сторонами договором не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення його умов, як не передбачено таке відшкодування й законодавством щодо банківської діяльності. Відтак правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди відсутні. У відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подачу позову майнового характеру, у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та ст.ст.\~15,16,525,\~526,\~610,\~612,\~1058,\~1060,\~1061 ЦК України,

Outcome: partial