Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке мало місце 04.09.2018 року у розмірі 30000 грн. 00 коп.. мотивуючи свої вимоги тим, що 04 вересня 2018 року в районі будинку № 91-а по вулиці Новобузька в місті Миколаєві відповідач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпеці свого маневру, допустив наїзд на її сина. Після первинного контактування, водія відразу не зупинився , а ще якусь відстань проїхав. Вона почала стукати по задній кришці транспортного засобу і тільки після цього відповідач зупинився. Усвідомивши, що скоїв ДТП, відповідач перемістив транспортний засіб в сусідній двір і залишився сидіти в автомобілі, не роблячи ніяких заходів, не викликаючи ані поліцію, ані карету швидкої допомоги. Її дитина отримала тілесні ушкодження та його велосипед був зламаний. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася зовсім за іншими обставинами, ніж зазначено позивачем у позові. ДПТ відбулося у дворі багатоквартирного будинку, біля під`їзду у якому він проживає. Жодного пішохідного переходу там немає. 04 вересня 2018 року, переконавшись у безпеці руху, тобто у тому, що позаду автомобіля нікого немає, почав рухатися заднім ходом. Після того, як він почав рухатися назад, до його автомобіля під`їхав потерпілий (малолітня дитина) та трьох колісному велосипеді. У момент контактування з велосипедом, він зупинився та проїхав певну відстань вперед. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що дитина не постраждала, однак велосипед був зіпсований. Під час медичного обстеження дитини, він та його батьки турбувалися про здоров`я дитини, приходили до нього та спілкувалися з лікарями. Усі матеріальні затрати, пов`язані з ДТП, були ним сплачені в повному обсязі. Ліки, проходження дитиною медичного обстеження, діагностики були ним повністю відшкодовані. Замість зламаного велосипеду, який залишився у позивача, ним був придбаний новий. На підтвердження цього позивачем складена розписка про повне відшкодування матеріальної шкоди та відсутність стосовно цього до нього будь-яких претензій. Більш того, позивач взагалі невірно трактує значення моральної шкоди, оскільки втрата нею розміру двохмісячного окладу є упущеною вигодою, а не моральною шкодою. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 05 вересня 2015 року). Судом встановлено, що 04 вересня 2018 року о 08 год. 10 хв. керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, номерний знак [NUMBER] в м. Миколаєві по вул. Новобузька, в районі будинку № 91-а, а порушення вимог п.п. 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці свого маневру та допустив наїзд на неповнолітнього пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину вул. Новобузька позаду транспортного засобу. Внаслідок ДТП, [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження та було завдано матеріальних збитків. Матеріальні збитки [PERSON] відшкодував матеріальні збитки. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.10.2018 року, [PERSON] визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10489/288, [PERSON] проходив медичне лікування після ДТП з 10.09.2018 року по 12.09.2018 року. Відповідно до довідки з міської дитячої лікарні № 2 Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради від 07.09.2018 року, [PERSON] отримав забій руки та стегна справа та підтверджується випискою з медичної довідки. Як вбачається з розписки від 01.10.2018 року складеною сторонами в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримав грошові кошти від [PERSON] в сумі 1500 грн. та трьох колісний велосипед "best trike" в рахунок матеріальної шкоди за скоєння останнім наїзду заднім ходом на сина та дружину в житловій зоні. Отримані кошти [PERSON] та трьох колісний велосипед є повним відшкодуванням шкоди. Претензій до [PERSON] по відшкодуванню матеріальної шкоди не має. Претензій щодо відшкодування моральної шкоди має, оскільки сторони не змогли домовитися, залишилося відкрите питання щодо моральної шкоди у розмірі 10600 грн. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, в разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Судом установлено, що внаслідок вчиненого відповідачем правопорушення, позивач зазнав моральних страждань, дія, вчинена відповідачем, призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивачки. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер завдання шкоди під час ДТП, ступінь тілесних ушкоджень, тривалість лікування, необхідність дотримання рекомендацій лікаря після закінчення лікування, а також поведінку відповідача, відшкодування витрат на лікування, придбання нового велосипеду, намагання відшкодувати моральну шкоду. Враховуючи викладене та обставини скоєного, глибину і ступінь моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 5000 гривень. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент подання позову складало 1921 грн. Оскільки позивач на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 326,57грн (17% від фактично задоволених позовних вимог).

Outcome: partial