Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.12.2013 року між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON]\~ було укладено кредитний договір № 131218-172413, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 84 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 31.12.2013 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з повернення кредиту за договором, у останньої виникла заборгованість у розмірі 10 989 грн. 62 коп., що складається із: 300 грн. 00 коп. сума основного боргу; 84 грн. 00 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 8 826 грн. 00 коп. - пені. Оскільки боржник [PERSON] не виконала свої зобовязання за договором у повному обсязі, позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі у розмірі 1 779 грн.62 коп. Ухвалою суду від 12.04.2018 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи\~ повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалась, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.\~\~\~ Суд, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 3 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як\~ за\~ зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 18.12.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № 131218-172413, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. (п.1.2 Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору відповідачка зобов'язалася повернути ТОВ «Служба термінового кредитування» отримані грошові кошти у строк до 31.12.2013 року. Відповідно до п.3.1 Договору розмір процентів, які повинен сплатити Позичальник, 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних або 732 відсотків річних, якщо на період користування кредитом припадає високосний рік). Крім того, згідно п.3.3 вказаного Договору, позичальник зобовязався також повернути кредит у розмірі, вказаному у п.1.2 Договору, а також сплатити проценти у розмірі 84 грн., нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, а разом 384 грн., у дату повернення кредиту. Повернення кредиту а сплата процентів здійснюється разовим платежем. Тобто відповідачка фактично не виконала свої зобов'язання, у зв'язку з чим у неї станом на 01.03.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 10 989 грн. 62 коп., що складається із: 300 грн. 00 коп. сума основного боргу; 84 грн. 00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 826 грн. 00 коп. - пені. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти у повному обсязі для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобовязання за вказаним договором не виконала. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та положеннями ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати\~ ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Отже, встановивши, що, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню на користь банку. Таким чином, з врахуванням наведеного та, враховуючи, що визначений позивачем розмір пені значно перевищує основний розмір боргу, суд вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 131218-172413 від 18.12.2013 року, яка станом на 01.03.2018 року становить 684 грн. 00 коп., що складається із: 300 грн. 00 коп. сума основного боргу; 84 грн. 00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. 00 коп. - пені. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 61 грн. 57 коп. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 3, 509, 526, 551, 610, 611, 634, 1054 ЦК України,

Outcome: partial