Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

АТ «Укрексімбанк» звернулося 01.03.2017 р. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.01.2014 р між АТ «Укрексімбанк» та відповідачем був укладений договір про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № 8212490083ГМ/2013-12 за яким АТ «Укрексімбанк» відкрив [PERSON] картковий рахунок та видав платіжну картку. Згідно зазначеного договору [PERSON] була відкрита кредитна лінія в розмірі 8000,00 грн. на строк до 30.12.2016 р під 36,0% річних. Відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані та погасити банку не пізніше терміну, визначеному в такій вимозі, усю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання не виконує, станом на 28.02.2017 р. за ним утворилась заборгованість в розмірі 8021,15 грн., яка складається із 3996,47 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом, 1723,16 грн. прострочена заборгованість процентами, 1906,09 пеня, яку просить стягнути на користь банку. Після скасування заочного рішення ухвалою суду від 28.10.2019 р. та призначенням справи до розгляду позивачем подано до суду заяву від 05.11.2019 р. про збільшення позовних вимог(а.с.98-99) в якій банк просить суд стягнути з відповідача: заборгованість згідно договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8212490083ГМ/2013-12 від 08.01.2014 р. станом на 01.11.2019 р. в розмірі 11228,00 грн., в т.ч.: прострочена заборгованість за основним боргом - 3996,47 грн., прострочена заборгованість за процентами - 5550,59 грн., пеня нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом - 1 406,32 грн., пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами - 274,62 грн.; понесені судові витрати по справі. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити, подав відзив на зустрічний позов(а.с.194-195) в якому просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та його представник в суді позов АТ «Укрексімбанк» про стягнення заборгованості не визнали, просять відмовити в його задоволенні. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Фірма Бакалія» про визнання правочину недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що на час укладання договору № 8212490083ГМ/2013-12 був найманим працівником та за його працю фірма сплачувала йому зарплату відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України. Йому не було потреби змінювати процедуру одержування зарплати із каси фірми, а тому не подавав ніякої заяви про перехід на банківську форму розрахунків. Якимось чином керівництво фірми договорилося з банком, оскільки їм це вигідно, і працівників поставили перед фактом, що усі працівники переходять на обрану саме ними систему оплати праці. Оскільки не мав іншого місця роботи, а в грошах завжди є необхідність, то теж був змушений підписати якісь документи в Укрексімбанку. При цьому зовсім не був ознайомлений з документами фірми, які видавались із-за такої події, йому видали в банку банківську картку і по ній йому приходилось брати зарплату із банкомату. 13.11.2015 р. його було звільнено із займаної посади у фірмі і він думав, що між ним, фірмою і банком припинилися будь-які відносини, але виходить, що шляхом примусу і обману його втягли в кредитні відносини, які, як він тепер розуміє, не мають ніякого відношення до його зарплати, а тому вимоги Укрексімбанку не є правомірними, через що не підлягають задоволенню. Його договір з Укрексімбанком не відповідав вимогам законодавства, в тому числі і ст.ст. 229-230 ЦК України. На його думку, для його зарплати не потрібно було кредитування його карткового(поточного) рахунку, бо зарплату без затримки одержував по зарплатній відомості. Оскільки на нього був психологічний вплив та обман зі сторони відповідачів про зустрічному позову, а тому договір між ним та Укрексімбанком від 08.01.2014 р. має бути визнаний судом недійсним. По заочному рішенні справи ДВС було відкрито ВП № 54651097 і постановою ДВС від 04.07.2019 р. накладено арешт на його кошти який знято 23.12.2019 р. За цей період з нього знято 719,08 грн. [PERSON] просить суд винести рішення яким: визнати недійсним правочин у виді договору № 8212490083ГМ/2013-12; застосувати у справі наслідки односторонньої реституції для стягнення з Укрексімбанку на його користь зайво сплачених коштів по недійсному договору; стягнути з відповідачів на його користь 1225,00 грн. судового збору та 719,08 грн. завданих витрат по виконавчому провадженні; стягнути з відповідачів на його користь витрати за надання юридичної допомоги адвокатом. В суді відповідач та його представник вимоги по зустрічному позову підтримали, просять їх задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «Фірма Бакалія» в судове засідання не з`явився, подав суду відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] по зустрічному позову, розгляд справи просить провести без його участі. Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 17.05.2017 р. по справі № 676/1024/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов було задоволено. Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 р. було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 17.05.2017 р. по справі № 676/1024/17, скасовано заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайсуду від 17.05.2017 р. по справі № 676/1024/17 та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 14.02.2020 р. об`єднано в одне провадження із первинним позовом АТ «Укрексімбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості зустрічний позов [PERSON] до АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Фірма Бакалія» про визнання правочину недійсним, вирішено питання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд справи. Ухвалою суду від 01.06.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 11.11.2020 р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача по зустрічному позову [PERSON] про залишення без розгляду позовних вимог по його зустрічному позову до АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Фірма Бакалія» про застосування наслідків односторонньої реституції для стягнення з АТ Укрексімбанк на його користь зайво сплачених коштів по недійсному договорі, про стягнення з відповідачів на його користь витрат за надання правової допомоги. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] , [INFO] , був прийнятий 29.01.2013 р. на роботу в ПАТ «Фірма «Бакалія» на посаду водія у відокремлений структурний підрозділ м.Кам`янець-Подільський. 01.07.2013 р. він був переведений на посаду механіка з ремонту автотранспорту. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки [PERSON] (а.с.157-158). 07.10.2013 р. між АТ Укрексімбанк та ПАТ «Фірма «Бакалія» було укладено договір про розрахункове обслуговування в межах зарплатного проекту № 238(а.с.178-180). Відповідно до п.2.1 зазначеного договору банк здійснюватиме розрахункове обслуговування в межах зарплатного проекту шляхом зарахування на Карткові рахунки коштів, що надходитимуть від Організації для Клієнтів (з метою виплати Клієнтам заробітної плати та/або інших виплат, передбачених законодавством України), а Організація сплачуватиме банку комісійну винагороду за відповідні банківські послуги в розмірі 08.01.2014 р. між АТ Укрексімбанк та [PERSON] був укладений договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8212490083ГМ/2013-12(а.с.124-129) з додатками до нього(додаток № 1 - Таблиця визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки(а.с.133), додаток № 2 - Правила користування кредитними картками(а.с.134), додаток № 3 - Умови та тарифи обслуговування карткового рахунка, відкритого в межах зарплатного проекту(а.с.135-137). Як встановлено судом 08.01.2014 р. під час укладання зазначеного договору представниками банку та [PERSON] були підписані наступні документи: заяву про відкриття карткового рахунку(а.с.138-139), заява з проханням відкрити кредитну лінію до поточного (карткового) рахунку з лімітом заборгованості в сумі 4000,00 грн. на строк 36 місяців(а.с.131), розписку про ознайомлення зі змістом ст. 190, 192, 222 КК України(а.с.132), згоду на обробку персональних даних(а.с.140), заяву про ознайомлення з умовами згідно з якими Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснює відшкодування коштів(а.с.141); дозвіл на доступ до своєї кредитної історії(а.с.142). У рамках договору 8212490083ГМ/2013-12 від 08.01.2014 р. сторони домовились, що банк на підставі заяви позичальника, яка є додатком № 1 до договору а також інших документів, відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] , зобов`язався проводити за цим рахунком операції, визначені чинним законодавством, видає клієнту картку(картки), а також надає інші банківські операції, а відповідач зобов`язався оплачувати банківські послуги на умовах, визначених цим договором, у тому числі згідно з Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунку. Згідно п.2.2 договору операції за картковим рахунком проводяться банком за Дебетово-кредитною платіжною схемою. Відповідно до п.2.4 договори сторони домовилися про відкриття банком клієнту Кредитної лінії, у межах якої банк надає клієнту кредит з лімітом не більше 4000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, а клієнт зобов`язується повернути кредит банку та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. П.2.5. договору встановлено, що кредит надається для оплати будь-яких проведених Держателем операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії Основної картки, а саме на 36 місяців до 30.12.2016 р. За користування кредитом клієнт відповідно до п.2.7 договору зобов`язався сплачувати щомісячно банку проценти з, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 36% річних. За користування Овердрафтом клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за процентною ставкою, визначеною Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунку(п.2.8). П.5.1 договору встановлено, що підставою для надання клієнту кредиту є надходження до банку платіжного повідомлення для проведення операцій за картковим рахунком клієнта та/або настання терміну виконання грошових зобов`язань клієнта перед банком, що виникли з цього договору(окрім зобов`язань з погашення кредиту та нарахованих процентів). Згідно п.5.2 договору надання клієнту кредиту відбувається у разі повної або часткової недостатності власних коштів клієнта на картковому рахунку для проведення платежів за платіжними повідомленнями або для здійснення інших платежів, спрямованих на погашення зобов`язань клієнта, передбачених цим договором, шляхом дебетування карткового рахунку на суму, що відповідає розміру відповідних платежів, або на суму, що відповідає різниці між розміром відповідних платежів та залишком коштів на картковому рахунку, але у всіх випадках не більше ніж на суму ліміту, діючого на момент надання кредиту. Відповідно до п.5.4 договору погашення заборгованості за кредитом та овердрафтом відбувається, зокрема, у день надходження будь-яких коштів на картковий рахунок, за рахунок таких коштів. У випадку якщо коштів, що надійдуть на картковий рахунок буде недостатньо для погашення усієї заборгованості за кредитом та овердрафтом, клієнт зобов`язаний при настанні терміну погашення відповідної заборгованості забезпечити наявність на картковому рахунку коштів у сумі, достатній для погашення такої заборгованості, або здійснити її погашення у будь-який інший спосіб, дозволений чинним законодавством України. П.5.6 договору встановлено, що у випадку, якщо організація протягом одного календарного місяця, не буде проводити зарахування заробітної плати клієнта на картковий рахунок, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом та овердрафтом, а клієнт зобов`язаний здійснити погашення не пізніше терміну, вказаного у відповідній вимозі банку. Банк виконав свої зобов`язання по договору, відкривши відповідачу кредитну лінію до поточного карткового рахунку в розмірі 4000 грн. та надавши відповідачу платіжну картку № [NUMBER] , строком дії до січня 2017 р. З моменту відкриття карткового рахунку (08.01.2014 р.) до моменту звільнення [PERSON] двічі на місяць (7 та 22 числа) отримував заробітну плату на картку АТ "Укрексімбанк", ніяких претензій щодо отримання заробітної плати у такий спосіб [PERSON] не пред`являв. 13.11.2015 р. відповідач був звільнений з роботи в ПАТ «Фірма «Бакалія» за власним бажанням, що підтверджується копією його трудової книжки(а.с.158). 11.12.2015 р. ПАТ «Укрексімбанк» було направлено відповідачу лист(а.с.17) з вимогою в зв`язку із його звільненням з місця роботи здійснити в строк до 30.12.2015 р. повне погашення всієї наявної заборгованості за договором № 8212490083ГМ/2013-12 від 08.01.2014 р., яка станом на 11.12.2015 р. складала 4032,58 грн. Не зважаючи на вказану вимогу відповідач свої зобов`язання по договору не виконав. Ч.5 ст.24 закону України «Про оплату праці» передбачено, що за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, якими передбачено, шо: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Ч.1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша стаття 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Позивачем по зустрічному позову [PERSON] та його представником не надано суду належних та допустимих доказів, що договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8212490083ГМ/2013-12 від 08.01.2014 р. був укладений ним під примусом з боку роботодавця оскільки їх твердження спростовуються наданими представником позивача по первинному позову доказами, а саме документами які були підписані [PERSON] 08.01.2014 р., а саме: заява про відкриття карткового рахунку(а.с.138-139), заява з проханням відкрити кредитну лінію до поточного (карткового) рахунку з лімітом заборгованості в сумі 4000,00 грн. на строк 36 місяців(а.с.131), розписка про ознайомлення зі змістом ст. 190, 192, 222 КК України(а.с.132), згода на обробку персональних даних(а.с.140), заява про ознайомлення з умовами згідно з якими Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснює відшкодування коштів(а.с.141); дозвіл на доступ до своєї кредитної історії(а.с.142). Відповідачем та його представником не надано суду доказів, що він оскаржував дії роботодавця щодо відкриття поточного рахунку в АТ Укрексімбанк або дії банку. Із змісту наданих позивачем документів видно, що [PERSON] був належним чином ознайомлений з умовами укладеного договору та саме за його згоди банком йому було відкрито кредитну лінію на умовах обумовлених в договорі. Із виписки з банківського рахунку відповідача видно, що на його поточний рахунок двічі на місяць зараховувались кошти, що перераховувались роботодавцем, та що він щомісяця знімав з банківського рахунку кошти як отримані у вигляді заробітної плати так і кредитні кошти, що підтверджується виходячи з аналізу дохідної і витратної частин рахунку. Крім цього суд враховує, що відповідач в суді не заперечив щодо використання ним банківської картки Укрексімбанку, надав суду її копію. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] по зустрічному позову визнати недійсним правочин у виді договору № 8212490083ГМ/2013-12 від 08.01.2014 р. задоволенню не підлягають. Не підлягають в зв`язку із цим до задоволення і вимоги [PERSON] та застосувати у справі наслідки односторонньої реституції для стягнення з Укрексімбанку на його користь зайво сплачених коштів по недійсному договору. Не виконавши вимоги банку про дострокове погашення заборгованості по отриманому в межах кредитної лінії згідно укладеного договору кредиту відповідач допустив заборгованість як по кредиту так і по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст..1048 ЦК України. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконував, тому виникла заборгованість яка згідно розрахунків позивача(а.с.143) станом на 01.11.2019 р. становила 11228,00 грн., в т.ч.: прострочена заборгованість за основним боргом - 3996,47 грн., прострочена заборгованість за процентами - 5550,59 грн., пеня нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом - 1 406,32 грн., пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами - 274,62 грн. Відповідачем та його представником розмір заборгованості по кредиту не спростовано, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача прострочену заборгованість за основним боргом в сумі 3996,47 грн. підлягають до задоволення. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Як встановлено судом банком відповідно до умов п.5.6 договору було пред`явлено відповідачу вимогу здійснити в строк до 30.12.2015 р. повне погашення всієї наявної заборгованості за договором № 8212490083ГМ/2013-12 від 08.01.2014 р. За таких обставин, на переконання суду, є обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом в розмірі яка діяла станом на 30.12.2015 р. і яка згідно розрахунку позивача(а.с.159) складала 154,36 грн.(32,17 грн.(30.10.2015 р. - 29.11.2015 р.) + 122,19 грн.(30.11.2015 р. - 30.12.2015 р.). Що ж стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками за період з 31.12.2015 р. по 01.11.2019 р. то вони задоволенню не підлягають. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак такі позивачем не заявлялись. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно п.8.1 договору 8212490083ГМ/2013-12 від 08.01.2014 р. передбачено, що у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентами боржник сплачує банку за кожен день прострочення, включаючи день сплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Оскільки вимоги позивача стягнути заборгованість за основним боргом підлягають до задоволення, а тому підлягають до задоволення в розмірі який просить позивач пеня нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом в сумі 1 406,32 грн. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені нарахованої на прострочену заборгованість за процентами в сумі 274,62 грн. підлягають частковому задоволенню в зв`язку із частковим задоволенням вимог позивача щодо стягнення заборгованості по відсоткам. Обґрунтованими є вимоги позивача, що стягнення з відповідача пені нарахованої на прострочену заборгованість за процентами в сумі 54,31 грн.: 154,36 грн. х 0,36(подвійна облікова ставка) : 365 дні х 175 дні(з 02.11.2018 р. по 25.04.2019 р. = 26,64 грн.; 154,36 грн. х 0,35(подвійна облікова ставка) : 365 дні х 84 дні(з 26.04.2019 р. по 18.07.2019 р. = 12,43 грн.; 154,36 грн. х 0,34(подвійна облікова ставка) : 106 дні х 84 дні(з 19.07.2019 р. по 01.11.2019 р. = 15,24 грн.; 26,64 грн. + 12,43 грн. + 15,24 грн. = 54,31 грн. Суд також враховує, що під час виконання заочного рішення суду з відповідача фактично було стягнуто на користь позивача 653,71 грн., що підтверджується довідкою Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС(а.с.159). За таких обставин вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені нарахованої на прострочену заборгованість за процентами в сумі 54,31 грн. фактично є стягнутими, а також частково стягнуто пеню нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом в сумі 599,40 грн.(653,71 грн. - 54,31 грн. = 599,40 грн.). З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги акціонерного товариства «Укрексімбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії №8212490083ГМ/2013-12 від 08.01.2014 р. в сумі 4957,75 грн., в т.ч.: прострочена заборгованість по кредиту - 3 996,47 грн., прострочена заборгованість за процентами - 154,36 грн., пеня, нарахована на прострочену заборгованість по кредиту - 806,92 грн.( 1 406,32 грн. - 599,40 грн. = 806,92 грн.). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а тому судовий збір підлягає до стягнення з відповідача пропорційно розміру позовних вимог які підлягають до задоволення, в т.ч. з врахуванням фактично стягнутих коштів під час виконання заочного рішення суду по справі. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] по зустрічному позову щодо стягнення з відповідачів акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та приватного акціонерного товариства «Фірма Бакалія» на його користь 1225,00 грн. судового збору та 719,08 грн. завданих витрат по виконавчому провадженні то вони задоволенню не підлягають в зв`язку із відмовою в задоволенні вимог позивача щодо визнання недійсним правочин у виді договору № 8212490083ГМ/2013-12 та застосувати у справі наслідки односторонньої реституції для стягнення з Укрексімбанку на його користь зайво сплачених коштів по недійсному договору. Суд також враховує, що під час примусового виконання заочного рішення відділом ДВС також було стягнуто з [PERSON] виконавчий збір в сумі 65,37 грн. Відповідно до ч.7 ст. 27 закону України «Про виконавчий збір»(в редакції закону № 2475-VIII від 03.07.2018 р.) у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. [PERSON] вимог до Кам`янець-Подільського відділу ДВС не пред`являлось, а тому його вимоги в частині стягнення з відповідачів по зустрічному позову 65,37 грн. є безпідставними і також не підлягають до задоволення. Не підлягають до задоволення також вимоги [PERSON] по зустрічному позову щодо стягнення з відповідачів витрат за надання юридичної допомоги адвокатом в зв`язку із відмовою в задоволенні зустрічного позову та не наданням суду належних та допустимих доказів обґрунтовуючи розмір понесених витрат на правову допомогу та детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги(ч.3 ст.137 ЦПК України). З врахуванням наведеного,

Outcome: partial