Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 70561,23 грн., мотивуючи порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором б/н від 19.12.2008 р. Відзиву на заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 19.12.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 04.01.2018 р. відповідачем зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 62813,08 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3114,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 596988,93 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Згідно ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ №1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум пені і штрафів, та включає м. Лисичанськ, в якому зареєстрований відповідач (а.с. 16,26). Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. З розрахунку заборгованості вбачається, що сума пені, яку просить стягнути позивач, почала нараховуватися з 01 липня 2014 р. (а.с.6-7), суми штрафів відповідачу також нараховані під час подачі позову до суду, тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4000 грн., за штрафом (фіксована частина) 250 грн. і штрафом (процентна складова) 3348,15 грн. Договором між сторонами порядок погашення заборгованості у разі недостатності суми платежу встановлений не був, доказів того, що позивач порушував положення ст. 534 ЦК України, суду не надані, тому суд виходить з того, що сплачена відповідачем з 25 липня 2014 р. сума в розмірі 150 грн. була протиправно направлена на погашення заборгованості з пені за прострочення платежу. Тому суд зменшує розмір заборгованості з процентів за кредитом за рахунок платежів в розмірі 150 грн. до 48731,93 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Суд вважає надані позивачем докази в частині задоволення позовних вимог достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 1762 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial