Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.06.2018р звернувся до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 28.06.2016 року о 10 годині 30 хвилин на автодорозі Н20 «Костянтинівка-Краматорськ» в районі стели «Ол.Дружківка» [PERSON], відповідач у справі, керуючи автомобілем марки Opel Vectra, номерний знак [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, скоїв зіткнення з автомобілем Renault Trafic, номерний знак [NUMBER], під його ([PERSON].) керуванням, який рухався в попутному напрямку зліва, внаслідок чого його ([PERSON].) автомобіль отримав механічні пошкодження і були спричинені матеріальні збитки. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 23.10.2017р відповідач [PERSON] був визнаний винним у даному ДТП. Загальний розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобілю, а саме 160845грн. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р №169-IV, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором №AІ 8609212 від 02.10.2015р з Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі ПрАТ «УПСК»), відповідачем-2 у справі. За змістом вищезазначеного Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до договору №АІ 8609212 від 02.10.2015р відповідач ПрАТ «УПСК» здійснює виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 50000грн. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи розмір спричиненої йому ([PERSON].) матеріальної шкоди, яка дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобілю 160845грн, вважає, що з відповідача [PERSON], як винуватця ДТП і власника джерела підвищеної небезпеки, підлягає стягненню на його користь сума в розмірі 110845грн, а з відповідача-2 ПрАТ «УПСК», як страховика, підлягає стягненню на його ([PERSON].) користь сума в розмірі 50000грн. Свої вимоги мотивує тим, що на цей час відповідач ПрАТ «УПСК», посилаючись на те, що він ([PERSON].) пропустив строк на страхове відшкодування, звернувшись до страховика поза межами одного року, безпідставно відмовив йому у відшкодуванні матеріальної шкоди в розмірі 50000грн. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої йому внаслідок ДТП у розмірі 110845грн; з відповідача ПрАТ «УПСК» страхове відшкодування за договором №АІ 8609212 від 02.10.2015р у розмірі 50000грн; та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 13 червня 2018 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 21 серпня 2018 року відкрито провадження за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання на 20 вересня 2018 року за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено судовий розгляд. Представник позивача - [PERSON], позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Представник відповідача ПрАТ «УПСК» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіславши до суду письмові пояснення, де зазначив, що 02 жовтня 2015 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] укладено поліс №АІ/8609212 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого транспортний засіб «Opel Vectra» реєстраційний номер [NUMBER] - є Забезпечений. Отже, Страховик прийняв майнові зобов'язання в межах розміру страхових сум (ліміту відповідальності) перед невідомими заздалегідь особами на умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виходячи із встановленого ліміту (страхової суми) за вираховуванням встановленої франшизи - 500грн. При цьому страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає: 50000грн. З посиланням на ст.ст.1, 25 Закону України «Про страхування», п.2.1 ст.2, п.п.9.1 ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у спірних правовідносинах має пріоритет. Також, вказує, що у відповідності до п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до копії Заяви про страхове відшкодування дорожньо-транспортна пригода сталась 28 червня 2016 року, а заява про страхове відшкодування подана 15 листопада 2017 року, тобто, за спливом одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що ПрАТ «УПСК» прийняло законне рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п.37.1.4 ст.37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Звертає увагу, що п.п.37.1.4 ст.37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є цілком зрозумілим та не викликає двозначних тлумачень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.06.2016 року о 10 год. 30 хв. на автодорозі Н20 «Костянтинівка - Краматорськ», район стелі «Ол. Дружківка», [PERSON], керуючи автомобілем марки Opel Vectra, номерний знак [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, скоїв зіткнення з автомобілем Renault Trafic, номерний знак [NUMBER], який рухався в попутному напрямку зліва, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, пасажири автомобіля Renault Trafic - [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, чим порушив п.п.10.1, 10.3 ПДД України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу Renault Trafic, номерний знак [NUMBER], є [PERSON]. Також встановлено, що 02 жовтня 2015 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено договір страхування, відповідно до якого останній застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю транспортного засобу Opel Vectra, номерний знак [NUMBER], про що свідчить Поліс №АІ/8609212 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії полісу встановлений до 02.10.2016 року. Полісом передбачений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50000грн. та за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100000грн. на одного потерпілого, франшиза у розмірі 500грн. 29 червня 2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (ОСЦПВВНТЗ), яка сталася 28.06.2016р за участю автомобіля Opel Vectra, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля Opel Vectra, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до Висновку №108/16 експертного автотоварознавчого дослідження, який складений 12.07.2016р, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки: Renault Trafic, реєстраційний номер [NUMBER], складає 160845,61грн; ринкова вартість автомобіля марки Renault Trafic, реєстраційний номер [NUMBER], складає 255870грн; вартість матеріальної шкоди, яке причинено володільцю автомобіля Renault Trafic, реєстраційний номер [NUMBER], складає 74730,79грн. 15 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 28.06.2016р на а-ш «Костянтинівка-Дружківка», відповідальним за вчинення якої є [PERSON]; відшкодування витрат, пов'язаних з пошкодженням майна Renault Trafic, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до копії листа ПрАТ «УПСК» за №04/01/2301 від 23.01.2018р, останній, посилаючись на п.1.3 ст.1, п.35.1 ст.35, п.37.1.4 ст.37 Закону №1961-ІV, відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Так, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Проаналізувавши усі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.06.2016р. з вини відповідача [PERSON], позивачу [PERSON] була завдана матеріальна шкода на загальну суму 160845,00грн. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду заподіяну під час керування автомобілем Opel Vectra, номерний знак [NUMBER] була застрахована, що підтверджується Полісом №АІ/8609212, який діяв на час дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на положення ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 28.06.2016 року - є страховим випадком, а відповідно відповідач ПрАТ «УПСК», в якому застрахована була цивільно-правова відповідальність [PERSON], зобов'язаний здійснити позивачу виплату страхового відшкодування в межах страхової суми, за мінусом франшизи, а саме, у розмірі 49500,00грн.. Враховуючи, що страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданою [PERSON] шкоди, останній, у відповідності до ст.1194 ЦК України, зобов'язаний сплатити позивачу [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме, у розмірі 111345,00грн. Суд, під час ухвалення рішення по справі не приймає до уваги доводи відповідача ПрАТ «УПСК» про те, що позивач пропустив строк звернення із заявою про страхове відшкодування, зважаючи на таке. Так, дійсно п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що однією з підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Але, у відповідності до п.36.2 ст.36 вказаного Закону, якщо справа про дорожньо-транспортну пригоду розглядається в суді, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Тобто, право на відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП за договором страхування, до ПрАТ «УПСК», як страховика, позивач [PERSON] набув лише після того, як відповідач [PERSON], як особа відповідальність якої була застрахована у ПрАТ «УПСК», був визнаний винним у скоєнні ДТП, а саме, з моменту ухвалення рішення Апеляційним судом Донецької області від 23.11.2017 року. Щодо відшкодування позивачу понесених ним судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч.1, 2, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витра, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів ПрАТ «УПСК» та [PERSON] на користь позивача понесені ним та документально підтверджені (щодо розміру витрат та обсягу виконаних адвокатом робіт) витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 3410,00грн. та 7590,00грн. відповідно. Суд вважає, що такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та ціною позову. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів ПрАТ «УПСК» та [PERSON] на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позову до суду в розмірі 218,49грн. та 486,31грн. відповідно.

Outcome: partial