Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Краснокутської державної районної адміністрації Харківської області звернулися до суду 22 лютого 2016 року з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей, а саме: відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], так як перебуваючи вдома вони не зможуть бути під посиленим лікарським наглядом. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Краснокутської РДА за дорученням Пономаренко Л.А. в судовому засіданні підтримала позов та просить суд задовольнити його в повному обсязі, виходячи з інтересів малолітніх дітей. Також в судовому засіданні допитана в якості свідка районний педіатр Краснокутської ЦРЛ [PERSON] повідомила, що малолітні діти [PERSON] - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] потребують постійного посиленого лікарського нагляду. Окрім цього, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він являється співмешканцем [PERSON] та в них є четверо спільних дітей. Вони взмозі забезпечити своїх дітей всім необхідним, а тому він не згоден щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та свідків, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір'ю малолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Як вбачається з Висновку комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації № 16 від 15.12.2016 р. [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд не може погодитися з висновком в частині доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітніх дітей. Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, а саме: актів обстеження житлових та матеріально - побутових умов від 19.10.2015 року, 13.04.2016 року та 06.07.2016 року, комісією встановлено значне покращення матеріальних та побутових умов для проживання дітей, тобто відповідачем [PERSON] забезпечено належні умови для проживання дітей. Вказаний факт також підтвердила в судовому засіданні представник Служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, яка безпосередньо здійснювала виїзди за місцем проживання відповідача. Також, відповідач [PERSON] періодично відвідувала своїм малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які перебувають в КЗ «Харківський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей», про що свідчить відповідь КЗ «Харківський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» № 12-04/659 від 07.06.2016 року. Окрім цього, сам факт заперечення нею позовної заяви в частині позбавлення її батьківських прав відносно її синів [PERSON] і [PERSON] та доньки [PERSON] також свідчить про її інтерес до дітей, бажання приймати активну участь у їх вихованні, допомагати їм матеріально, її бажання бути матір'ю . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Натомість, як встановлено під час судового розгляду справи та не заперечується відповідачем, [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не взмозі забезпечити необхідного медичного догляду, лікування дітей, оскільки останні потребують постійного посиленого лікарського нагляду, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми, про що свідчить відповідь КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав являється ухилення від виконання батьками своїх обов'язків по догляду за дитиною. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial