Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач в лютому 2017 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що 06 червня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № ML-008-235/2007. У відповідності до ч.2 п.1.1 Кредитного договору Банк в порядку передбаченому цим договором надає позичальнику Кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як визначені в цьому Договорі. Банк виконав зобов`язання передбачені Кредитним договором, і надав позичальнику кредит в розмірі 50 000 доларів США (ч.1 п. 2 Кредитного договору). Відповідач в свою чергу умови договору не виконує унаслідок чого виникла заборгованість. Позичальнику було направлено вимогу про погашення заборгованості за спірним кредитним договором, вих.12-4-10/91 від 11.01.2017, проте станом на дату подання позовної заяви вимога виконана не була. Станом на 11.01.2017 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № ML-008-235/2007 від 06.06.2007 складає 30065,69 дол. США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 (1 дол. США - 27,186833 грн.) 817 390 ,89 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом в сумі 24166,46 дол.США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2016 року (1 дол. США- 27,186833 грн.) 657009,51 грн., заборгованість за відсотками в сумі 5 899,23 дол.США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 року становить 160381,38 грн. Для забезпечення виконання позичальником його боргових зобов`язань за кредитним договором № ML-008-235/2007, 06.06.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-008/235/2007. Згідно п.1.1 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за Кредитним договором в повному обсязі. Згідно п.1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань, як до Боржника, та і до поручителя, чи до обох одночасно. Поручителю [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором № ML-008-235/2007 від 06.06.2007, вих.12-4-10/92 від 11.01.2017. Враховуючи невиконання взятих зобов`язань просять стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором № ML-008-235/2007 від 06.06.2007 - 30065,69 дол. США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 (1 дол. США - 27,186833 грн.) 817 390 ,89 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом в сумі 24166,46 дол.США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2016 року (1 дол. США- 27,186833 грн.) 657009,51 грн., заборгованість за відсотками в сумі 5 899, 23 дол.США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 року становить 160381,38 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 16.03.2017 року по справі відкрито провадження. 20.02.2019 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] . до суду надійшов відзив на позов. В своєму відзиві представник посилається на те, що розрахунок заборгованості наданий позивачем здійснено невірно і він є необґрунтованим, завищеним .Вимоги про дострокове стягнення заборгованості не отримували. Зазначає, що на момент подачі позову права позивача не були жодним чином порушені, вважає, що позов про стягнення заборгованості є передчасним і в його задоволенні слід відмовити. Доказів видачі кредиту матеріали справи не містять. Умови щодо розрахунку процентів за плаваючою процентною ставкою є несправедливими та такими, що суперечать нормам законодавства. Окрім того, посилалися на припинення поруки, оскільки останній платіж за спірним договором був в березні 2015, а з 06.04.2015 позичальником було прострочено здійснення чергового платежу в рахунок погашення кредитної заборгованості чим порушено умови кредитного договору, відповідно до якого повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі і строки, визначені у графіку платежів. Зазначають, що відповідно до п.1.9 частини 2 Кредитного договору встановлено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за кредитним договором. Починаючи з 06.04.2015 + 30 календарних днів, тобто вважає, що з 07.05.2015 настав строк виконання основного зобов`язання. В договорі поруки не встановлено строку його припинення, а кредитор позов пред`явив після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Оскільки позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували законність прав його вимоги до відповідачів, не підтвердив жодним документом саму суму нарахованої ним заборгованості, а порука є припиненою в силу вимог закону просили суд в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являлись, про розгляд справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. 07.02.2020 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Шейко В.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншому процесі. Враховуючи численні неявки відповідачів та неодноразові клопотання про відкладення суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідачів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 06 червня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ «ОТП Банк», який в подальшому змінив назву на АТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № ML-008-235/2007. (а.с.13-16) У відповідності до ч.2 п.1.1 Кредитного договору Банк в порядку передбаченому цим договором надає позичальнику Кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як визначені в цьому Договорі. Банк виконав зобов`язання передбачені Кредитним договором, і надав позичальнику кредит в розмірі 50 000 доларів США (ч.1 п. 2 Кредитного договору), що підтверджується кредитною заявкою [PERSON] (а.с.12) та меморіальним ордером. (а.с.78) Відповідач, в свою чергу, відповідно до п.1.1 ст.1 частини 2 кредитного договору зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони зазначені в кредитному договорі. Відповідно до п.1.5.1 ст.1.5 частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу. Розмір та дата платежу визначені у п.2 частині 1 кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснюється в строк погашення відповідних сум кредиту, не сплачені відсотки, інші обов`язкові платежі за кредитним договором. Відповідно до п.1.9.1 Кредитного договору незважаючи на інші положення цього Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боржником зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та чи/інших зобов`язань за цим договором, (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст.3 цього Договору) та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору іпотеки (майнової поруки), та чи договору поруки. При цьому виконання, боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Позичальнику було направлено вимогу про погашення заборгованості за спірним кредитним договором, вих.12-4-10/91 від 11.01.2017, проте станом на дату подання позовної заяви вимога виконана не була. В своєму відзиві відповідач посилається на відсутність підстав дострокового стягнення заборгованості, разом з тим в своєму відзиві посилається на те, що останній платіж за кредитним договором здійснено в березні 2015 року, а з квітня 2015 року умови кредитного договору не виконує. Таким чином позичальник порушив як умови кредитного договору так і норми чинного законодавства. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей істотними умовами кредитного договору щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до п.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Станом на 11.01.2017 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № ML-008-235/2007 від 06.06.2007 складає 30065,69 дол. США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 (1 дол. США - 27,186833 грн.) 817 390,89 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом в сумі 24166,46 дол.США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2016 року (1 дол. США- 27,186833 грн.) 657009,51 грн., заборгованість за відсотками в сумі 5 899,23 дол.США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 року становить 160381,38 грн. Відповідач [PERSON] свого контрозрахунку суду не надав, як і не надав доказів на спростування вищезазначеної суми боргу, а тому суд приймає нарахування заборгованості за кредитним договором підготовлений позивачем. Для забезпечення виконання позичальником його боргових зобов`язань за кредитним договором № ML-008-235/2007, 06.06.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-008/235/2007. Відповідно до ст. 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобов`язань і відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.1.1 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за Кредитним договором в повному обсязі. Згідно п.1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань, як до Боржника, та і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно з 3.1 договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед Кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині. Згідно п.3.2 договору поруки поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в повному обсязі, заявленому кредитором протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Кредитора. Згідно ст.3.4 договору поруки обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі. Поручителю [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором № ML-008-235/2007 від 06.06.2007, вих. 12-4-10/92 від 11.01.2017. Пунктом 4.1 договору поруки сторони визначили, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором. (а.с17) Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №756/12263/15-ц. Окрім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №604/156/14-ц від 10.04.2019 року встановлено, що порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах, зокрема від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18). Як встановлено в судовому засіданні останній платіж було здійснено позичальником 06.03.2015 року, таким чином починаючи з 06.04.2015 позичальником було прострочено здійснення чергового платежу в рахунок погашення кредитної заборгованості чим порушено умови кредитного договору, відповідно до якого повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця в розмірі і строки, визначені у графіку платежів. Відповідно до п.1.9 частини 2 кредитного договору встановлено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначений банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та /чи інших зобов`язань за кредитним договором. Відтак, починаючи з 07.04.2015 + 30 календарних днів, тобто 07 травня 2015 року настав строк виконання зобов`язання. Таким чином, з 07.11.2015 порука припинилася, оскільки саме в цей день минув шестимісячний строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано відомостей, що кредитор звертався до суду з позовними вимогами до поручителя в межах дії договору поруки. Таким чином суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню лише в частині стягненні заборгованості з позичальника. Слід стягнути з [PERSON] на користь АТ "ОТП Банк" заборгованість за Кредитним договором № ML-008/235/2007 від 06.06.2007 р. в розмірі 24 166 доларів США 46 центів, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2016 р. - 657 009 грн. 51 коп., заборгованість по відсоткам за період з 06.03.2015 р. по 10.01.2017 р. у сумі 5 899 доларів США 23 центи, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2016 р. - 160 381 грн. 38 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 12 260 грн.86 коп. В задоволенні решти вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial