Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON]\~звернулась\~\~до\~\~суду\~\~з позовом до ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» про відшкодування моральної шкоди та просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у звязку з ушкодженням здоров я у розмірі 44800,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що працювала підземним лаборантом радіометристом на ПрАТ « ЄВРАЗ [PERSON]». 06.01.2016 року з нею стався нещасний випадок, внаслідок чого отримано тяжку травму лівої гомілки зі зміщенням уламків. Актом форми Н-1 за №2/А розслідування нещасного випадку, а саме п. 10 вказано, що вона не забезпечила особисту безпеку. Проте, вважає, що згідно вказаного акту, підтверджена вина роботодавця в частині неналежного виконання своїх обовязків особами, які не здійснювали належний контроль, не забезпечили дотримання робітником в зміні правил і норм охорони праці, робота нею вчинювалася внаслідок добросовісного ставлення до отриманих завдань. Внаслідок отриманої травми вона вимушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У звязку з травмою було порушено та порушуються її нормальні життєві звязки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, в неї постійно виникають складнощі у звязку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями у нозі. Все це постійно і негативно позначилося і позначається на її душевному та фізичному стані, а тому звертається з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові, наполягав на задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі. Представник відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» [PERSON] проти позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що вини підприємства у отриманні травми позивачкою немає, причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілої [PERSON], просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, позивач [PERSON] працювала у на шахті ім. Фрунзе ВАТ «Суха Балка» (на теперішній час ПрАТ «СУХА БАЛКА») на посаді підземного лаборанта радіометриста з 21.05.2009 року, усього за професією 6 років 7 місяців ( трудова книжка а.с. 15-16). 06 січня 2016 року на підприємстві ПрАТ « ЄВРАЗ [PERSON]» з позивачкою стався нещасний випадок, у звязку з чим підприємством було складено акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 №2/А від 12.02.2016 року, відповідно до п. 10 якого встановлено, що позивач не забезпечила особисту безпеку під пересування по гірничій виробці, чим порушила вимоги ст. 14 Закону України «Про охорону праці» (а.с.9-11). Відповідно до п. 9 вищевказаного Акту, у результаті нещасного випадку позивачкою біло отримано закритий трьох щиколотковий злам лівої гомілки зі зміщенням уламків з підвивихом ступні дозовні. Ступінь тяжкості травми тяжка (а.с. 10, зворотній бік). У висновку комісії від 11.02.2016 року, відповідно до Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 06.01.2016 року о 18 годині 15 хвилин на ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» (а.с.12-14) зазначено, що комісія прийняла рішення, що нещасний випадок з позивачем визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Згідно копії Довідки огляду МСЕК Серія 10 ААА №018614 від 20.07.2016 року, [PERSON] первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності, потреба у медичному лікуванні та ВМП, з наступною датою переогляду 01.07.2017 року (а.с. 8), рішенням від 26.07.2017 року вказаний ступінь втрати професійної працездатності підтверджено, з наступним переоглядом у 2019 році. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~статті 4 Закону України "Про охорону праці"\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як встановлено із пояснень представника позивача в судовому засіданні, медичних документів, позивач внаслідок отриманої травми відчуває постійний фізичний біль та страждання, вона зазнала ушкодження здоровя, втратила нормальні життєві звязки і повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя, після отриманої травми. Позивачка внаслідок отриманої травми вимушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У звязку з травмою було порушено та порушуються її нормальні життєві звязки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, в неї постійно виникають складнощі у звязку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями ноги. Все це постійно і негативно позначилося і позначається на її душевному та фізичному стані. Покращення в стані здоров'я не відбувається, постійно потрібно приймати медичні препарати і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, стан здоров`я позивача не покращується. Постійний характер фізичних страждань через постійний фізичний біль у позивача, знаходить своє підтвердження також в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу отриманої травми. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що вона переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Позивачем втрачена професійна працездатність в результаті нещасного випадку на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України\~«Про охорону праці»\~обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Крім того,\~статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок отриманої травми під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд дійшов висновку , що позивач зазнав тяжкі травми у звязку з виконанням трудових обовязків, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 17,18,19). Стійке погіршення стану здоровя змушує позивача постійно відвідувати лікувальні заклади, систематично проходити курси амбулаторного лікування, негативні наслідки трудового каліцтва обмежують позивача у побуті, він не має можливості виконувати більшість домашніх робіт, що завдає додаткових моральних страждань До теперішнього часу відчуває біль в місцях переламів кісток, внаслідок чого він постійно перебуває у напруженому психічному стані. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 15 %, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахування стажу роботи позивача на підприємстві, вини позивача у настанні нещасного випадку, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування в сумі 8000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимоги про стягнення 44 800,00 грн, то суд вважає, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не грунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Відповідно до вимог\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON]», з урахуванням ст.ст. 57-61 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень Позивача та на обґрунтування своїх заперечень проти позову. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку\~ст. 60 ЦПК України\~доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~підлягає стягненню на користь держави судовий збір з відповідача 640 грн 00 коп.

Outcome: partial