Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на квартиру [ADDRESS] (Леніна) с.м.т. Тарутине Тарутинського району Одеської області загальною площею 51.9 кв.м, житловою площею 37.7 кв.м у тому числі : житлова кімната площею 9.3 кв.м, житлова кімната площею 19.9 кв.м, житлова кімната площею 8.5 кв.м, коридор площею 3.3 кв.м, коридор площею 2.2 кв.м, кухня площею 5.7 кв.м, санвузол площею 3.0 кв.м, частини сараю літери«Б,І» площею 25.5 кв.м в рівних частках по 1/2 кожному. Свої вимоги мотивують тим, що у серпні 2004 року, вони подружжя [PERSON] та [PERSON] вирішили придбати у власність квартиру №3 у багатоквартирному будинку приватного житлового фонду, розташованого за адресою : будинок №128, вулиця Центральна (Леніна), с.м.т. Тарутине, Тарутинський район, Одеська область, яка належала [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 12 квітня 1995 року на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області за №12 від 30 березня 1995 року. Домовившись з [PERSON] про ціну, яка дорівнювала 1000 доларів США, вони одразу сплатили останній зазначену суму. На підтвердження вказаного правочину [PERSON] надала розписку від 13 серпня 2004 року про те, що вона отримала 1000 доларів США від [PERSON] у вигляді сплати за продану квартиру, що на той час згідно крос-курсу НБУ було еквівалентно 5300 гривень. Також [PERSON] надала довіреність, засвідчену секретарем виконкому [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області 16 серпня 2004 року, якою уповноважила [PERSON] зареєструвати себе в належній їй квартирі. 18 серпня 2004 року [PERSON] зареєструвалась у зазначеній квартирі і разом з сімєю : чоловіком [PERSON], донькою [PERSON] та сином [PERSON] постійно проживають та користуються нею. З того часу вони несуть всі витрати по її утриманню, газифікували її, роблять ремонт. У звязку з тим, що [PERSON] необхідно було терміново виїхати до Російської Федерації, вони домовились про те, що незабаром вона повернеться і вони укладуть договір купівлі-продажу житла у письмовій формі з наступним нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією. Але з того часу по даний час [PERSON] в Україну не приїжджала. Вона кілька разів дзвонила та обіцяла незабаром приїхати, після чого на звязок більше не виходила. Так, в 2005 році маючи на меті поліпшення своїх житлових умов та забезпечення санітарно-гігієнічних вимог, оскільки квартира перебувала в занедбаному стані, вони на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області №291 від 31 серпня 2004 року «Про надання дозволу на будівництво та переобладнання господарських споруд», яким [PERSON], оскільки вона значилась власницею, надано дозвіл на пристрій веранди до квартири [ADDRESS] але без виготовлення робочого проекту, реконструювали веранду, створивши кухню, дві житлові кімнати та коридор, не порушуючи при цьому чинних будівельних норм та правил, що підтверджується висновком технічного звіту про проведення обстеження з метою встановлення технічного стану, відповідності будівельним нормам, стандартам та правилам. 09 вересня 2016 року [PERSON] РБТІ за їх замовленням виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (Леніна) с.м.т. Тарутине Тарутинського району Одеської області. Таким чином, на даний час вони володіють добросовісно, відкрито, безперервно протягом більше 10 років даним нерухомим майном, тому вважають, що набули право власності на це майно за набувальною давністю. Зазначені вище обставини і стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом. В судове засідання позивачі не зявились. Надали суду заяву в якій зазначили, що підтримують позовні вимоги та просять розглянути справу за їх відсутністю. Не заперечують проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.57). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.47,48,53,54). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області до судового засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, з позовними вимогами згоден (а.с.41), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 1 статті 344 ЦК України регламентує, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно частини 4 зазначеної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розясненопорядок застосування норм, передбачених статтею 344 ЦК України, а саме: пунктом 9 передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК; пунктом 11 передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК); пунктом 13 передбачено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади; пунктом 14 передбачено, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданого 12 квітня 1995 року на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області №12 від 30 березня 1995 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №7 за реєстровим №64 05 травня 1995 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками 9/50 частин житлового будинку №136 по вулиці Леніна селища Тарутине Тарутинського району Одеської області, що складає квартиру №3 (а.с.14). З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 1995 року вбачається, що [PERSON] є власницею: зазначеною квартири загальною площею 36 кв.м. житловою площею 20.5 кв.м., яка складається з житлової кімнати площею 20.5 кв.м, кухні площею 15.5 кв.м; сараю площею 25.5 кв.м. (а.с.16-21). 13 серпня 2004 року [PERSON] надала розписку про те, що вона отримала 1000 доларів США від [PERSON] у вигляді сплати за продану квартиру (а.с.22). 16 серпня 2004 року [PERSON] надала довіреність, засвідчену секретарем виконкому [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області 16 серпня 2004 року, якою уповноважила [PERSON] зареєструвати себе в належній їй квартирі [ADDRESS] (а.с.22). Рішенням виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області №291 від 31 серпня 2004 року [PERSON] дозволено устройство веранди до квартири [ADDRESS] в створі з існуючими верандами межевих квартир та зобовязано останню у місячний термін виготовити робочий проект на це будівництво (а.с.24). З довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області №493 від 02 квітня 2014 року вбачається, що згідно рішення сесії [PERSON] селищної Ради Тарутинського району Одеської області №3 від 15 квітня 1996 року проведена зміна нумераціі, у звязку з чим будинку №136 по вулиці Леніна селища Тарутине Тарутинського району Одеської області присвоєно №128 (а.с.23). Так, [PERSON] та [PERSON] є попередніми власниками спірного майно, а тому є належними відповідачами по справі. З копії технічного паспорту на квартири [ADDRESS] (Леніна) селища Тарутине Тарутинського району Одеської області вбачається, що його виготовлено на замовлення [PERSON], відомості про власника житлового будинку не зазначені (а.с.34-36). З зазначеного технічного паспорту також вбачається, що квартиру [ADDRESS] (Леніна) селища Тарутине Тарутинського району Одеської області самовільно реконструйовано, внаслідок чого загально площа квартири збільшена на 15.9 кв.м, житлова площа квартири збільшена на 17.2 кв.м (а.с.36). Згідно наведеного, тільки [PERSON] є належним позивачем по даній справі та має всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, а саме квартири [ADDRESS] (Леніна) селища Тарутине Тарутинського району Одеської області загальною площею 36 кв.м. житловою площею 20.5 кв.м., яка складається з житлової кімнати площею 20.5 кв.м, кухні площею 15.5 кв.м; сараю площею 25.5 кв.м, так як саме це майно належало на праві власності [PERSON] та [PERSON] і саме цим майном добросовісно заволоділа [PERSON]. Вимоги позивача [PERSON] щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (Леніна) с.м.т. Тарутине Тарутинського району Одеської області загальною площею 51.9 кв.м, житловою площею 37.7 кв.м у тому числі : житлова кімната площею 9.3 кв.м, житлова кімната площею 19.9 кв.м, житлова кімната площею 8.5 кв.м, коридор площею 3.3 кв.м, коридор площею 2.2 кв.м, кухня площею 5.7 кв.м, санвузол площею 3.0 кв.м, частини сараю літери«Б,І» площею 25.5 кв.м задоволенню не підлягають з наступних підстав. З копії паспорту позивачки [PERSON] вбачається, що 11 квітня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] районного управління юстиції Одеської області зареєстровано розірвання шлюбу з [PERSON] за актовим записом №30 (а.с.10). 13 серпня 2004 року [PERSON] надала розписку про те, що вона отримала 1000 доларів США у вигляді сплати за продану квартиру саме від [PERSON] та 16 серпня 2004 року [PERSON] надала довіреність, засвідчену секретарем виконкому [PERSON] селищної ради Тарутинського району Одеської області 16 серпня 2004 року, якою уповноважила саме [PERSON] зареєструвати себе в належній їй квартирі [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 липня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №023747, виданим 18 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Одеської області (а.с.11). З наведеного вбачається, що під час здійснення [PERSON] правочину щодо купівлі-продажу зазначеної квартири, вони з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. Частиною 1 статті 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Однак, позивачем [PERSON] не надано доказів, про те, що на час набуття позивачкою [PERSON] майна у вигляді зазначеної квартири вони спільно проживали і набуте майно належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином з огляду на вищезазначене, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, враховуючи, що саме позивачка [PERSON] добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном, а саме квартирою №3 в будинку №128 по вулиці Центральна (Леніна) селища Тарутине Тарутинського району Одеської області загальною площею 36 кв.м. житловою площею 20.5 кв.м., яка складається з житлової кімнати площею 20.5 кв.м, кухні площею 15.5 кв.м; сараю площею 25.5 кв.м та безперервно володіла нею вже більше десяти років, беручі до уваги наявні докази, які свідчать про існуючі підстави для визнання за позивачкою права власності в порядку набувальної давності саме на зазначене мйно, позов підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial