Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

І Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовною _ Управління пожежної охорони Одеської області про відшкодування майнової та моралоної _ огрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилався на те, що 14,05.2002 року з вини А.Л., що керував спецтранспортом, сталося ДТП в якому автомобіль позивача отримав -пошкодження. В цей час позивач був прийнятий на посаду водія із власним автотранспортом Істок-2001» на умовах випробувального терміну, та звільнений після ДТП 14.05.2002 на невідповідності посаді водія, що завдало йому значних психологічних страждань. Враховуючи -їчене, позивач просив стягнути на його користь з відповідача відшкодування матеріальної розмірі і 5365 грн. 76 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 35000 грн. (а.с.іа) : >3.2003 року Малиновським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Кічмаренкс ікі-енням по справі за позовом [PERSON] до Управління пожежної охорони Одеської області __ -;одування майнової та моральної шкоди з відповідача було стягнуто 15994 гри. 36 коп. г вання матеріальної шкоди, 10000 грн. відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] : - грн. 94 коп. державного мита стягнуто на користь держави (а.с.35). З-щезазначене рішення Малиновського районного суду 09.07.2003 року оскаржувалося -але ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28 серпня 2003 року по справі 22а- 03 р. Апеляційним судом Одеської області скаргу відповідача було відхилено, рішення :.=кого районного суду від 06.03.2003 року було змінено до 1000 грн. в частині розміру г ііння моральної шкоди, в іншій частині рішення було залишено без змін (а.с.99-100). лалою Верховного суду України від 06.04.2006 р. касаційну скаргу Управління пожежної -аварійно-рятувальних робіт Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та \\ і хисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Одеській області було рішення Малиновського районного суду від 06.03.2003 року та ухвалу Апеляційного суду і області від 28 серпня 2003 року - скасовано. Справу було передано на новий розгляд до суду -станції (а.с.115-117). -' .2007 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий - Дрішлкж А.І.) -; <іна В.К. було залишено без розгляду в зв'язку із повторною неявкою позивача в судове ь і 21.12.2009 р. [PERSON] до суду було подано заяву про перегляд рішення в зв'язку із е-.сними обставинами, оскільки повідомлявся про місце та час судових засідань не за його l _ отже він не знав та не міг знати про розгляд справи (а.с.156, 163), Ухвалою Малиновського ду м. Одеси від 09.02.2010 року заяву [PERSON] заяву про перегляд рішення в зв'язку із ¦ .ними обставинами було задоволено, ухвалу від 29.01.2007 року про залишення без розгляду і- по. справу призначено до розгляду (а.с.175-176). : лроцесі розгляду справи позивачем неодноразово змінювались та уточнювались позовні \ з'язку з реорганізаційними змінами назви відповідача та іншими обставинами, в останніх з - ач просив суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної ш.соди у М> і рн. 20 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 гри.., витрати на проведення ¦ у розмірі 840 грн. та інші судові витрати, про що була подана заява (а.с.212) та зроблена іг.-ї уточнююча заява позивачем, яка зафіксована засобами технічної фіксації судового процес Е оповідачем, Головним управлінням МНС України в Одеській області 26.10.2010 р. було :зив на позовну заяву, в якій було викладено процесуальну позицію відповідача? заперечення -в\\ та їх правова аргументація (ах,213-2IS). " jrv WC УчжЬж % Орчсьг-й обпгс- Вх С . ~ « г-ґЮ У/ слідивши матеріали справи, наявні у справі докази, вислухавши пояснення сторін та свідків, Li можливим задовольнити позов [PERSON] частково з наступних підстав, be встановлено в судовому засіданні з матеріалів справи, пояснень позивача та свідка [PERSON] 5.2002 року сталося ДТП за наступних умов. По вулиці Адміральський проспект в м. Одесі, ~ години 10 хвилин рухався автомобіль «Тойота» державний номер [NUMBER] під керуванням В цей же час по лівій смузі для здійснення невідкладного службового завдання рухатись г СГПЧ-10 у вигляді автоколони спецтранспорту з увімкненими проблисковими маячками та Вь-им звуковим сигналом. Перед пішохідним переходом біля перехрестя з вулицею Луніна була здійснена зупинка на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого відбулось з автомобілем АЦ-40 130 63Б державний номер 226 36 ОВ під керуванням водія СГПЧ-10 -<а [PERSON] зіткнення автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, (а.с.14-15, j -.09.2002 p. Приморським районним судом м. Одеси (суддя Жуковський О.Г.) було винесено 5V, якою адміністративну справу у відношенні [PERSON] було закрито за відсутності в його скоєння адміністративного правопорушення (а.сЛ4-15). Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦПК України -.:¦:. встановлені вироком у кримінальній справі, що набрав законної сили, не доказуються при і: інших справ, у яких беруть участь ті сам і особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. :ва суду у справі про адміністративне правопорушення або у кримінальній справі обов'язкова :;¦. що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок хтанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, склад встративного правопорушення в діях позивач відсутній, а тому ця обставина має преюдиціальне кгік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що під час виникнення ДТП він у якості :ира відділення рухався в спецтранспорті АЦ-40 130 63Б державний номер 226 36 ОВ для = ції пожежі другої категорії із необхідністю проведення оперативних рятувальних робіт, каючи вулицю Адміральський проспект із ввімкненими спеціальними світловими та звуковими він за допомогою гучномовця неодноразово попередив водіїв автомобілів попереду про іність звільнити смугу руху. Перед пішохідним переходом позивач знов повернувся у ліву смугу та зупинився на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого водієм [PERSON] була .-на спроба уникнути аварійної ситуації, але відбулось зіткнення з автомобілем позивача. Повідомлені свідком факти щодо умов виникнення ДТП позивач не заперечував, що грджується засобами технічної фіксації судового процесу. Висновком №0606 від 11 червня 2002 року, складеним лабораторією експертних досліджень LIE» розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобілю позивача, становить 15365 "6 коп, (а.с.2-9) 18.06.2010 р. ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси експертам ?аторії експертних досліджень «ПАЛЕ» було доручено провести індексацію розміру матеріальної іди у відповідності до заяви [PERSON] від 15.06.2010 року. Згідно звіту .N906-028 від 04.07.2010 розмір матеріальної шкоди завданої пошкодженнями автомобіля позивача складає 34048 грн. 20 станом на 18.06.2010 р. (а.с.200-202) У відповідності до п. 3.1 Правил дорожнього руху, водії оперативних транспортних засобів, >нуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів гутювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка -іого або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього ГЬ тктом 3.2 Правил дорожнього руху зазначається, що у разі наближення транспортного засобу .зімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших інспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і оезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним -іспортних засобів). Згідно п. 1.5 вищевказаних Правил, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших б не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю >мадян, завдавати матеріальних збитків. Судом встановлено, що позивач виконав вимоги Правил дорожнього руху, оскільки при Зниженні спецтранспорту змістився до правої смуги руху, тим самим звільнивши проїзд. Відповідний :новок підтверджується фактами, встановленими постановою Приморського районного суду м. )деси від 04.09.2002 p., поясненнями свідків та безпосередньо [PERSON] та не протирічать ¦ ясненням [PERSON], який під присягою підтвердив, ця обставину. Однак, в процесі руху, зблизившись до регульованого пішохідного перехолу позивач не оцінив дорожню обстановку, пе\-рерахував швидкості та дистанції між власним автомобілем та іншими учасниками дорожнього руху, не переконався у безпечному проходженні автоколони спецтранспорту та виконав маневр зміщення ? -і ліву смугу руху, де і виконав зупинку перед пішохідним переходом на забороняючий (жовтий) Ь світлофора. [PERSON] допущеної позивачем помилки в оцінки дорожньої обстановки, фактично ^обережності позивача, водій спецавтомобілю АЦ-40 130 63Б державний номер 226360В, - к А.Л. був вимушений вдатися до екстреного гальмування, та спробував уникнути зіткнення із ллєм позивача, але через перешкоди на узбіччі дороги (тротуарі), був змушений повернутись на ¦ гу руху, де і зіткнувся із автомобілем [PERSON] Суд враховує адекватні дорожній ситуації дії водія [PERSON], який незважаючи на іначну ть та масу автотранспортного засобу спеціального призначення зміг уникнути настання загрози здоров'ю та життю інших осіб, що знаходились в момент ДТП у відповідних автомобілях та похідному переході. Про вказані обставини свідчить локалізований та помірний характер їкь автотранспортного засобу позивача, що вбачається з фототаблиці до експертного висновку від 11 червня 2002 року та не протирічить встановленим обставинам справи, зокрема Енням свідків. Відповідно до ст. 440 ЦК УРСР, що був чинний на момент скоєння ДТІ1 шкода, заподіяна особі їй ну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка їла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР. їло заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його Згідно зі ст. 450 ЩС УРСР організації і громадяни, діяльність яких пов'язана з підвищеною іпскою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники сбілів та ін.), зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо рведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідач є іільцем ;джерела підвищеної небезпеки тому на нього покладається відповідний обов'язок щодо годування завданої шкоди. Згідно зі ст. 454 ЦК УРСР, якщо груба необережність самого лілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпшого (а ні заподіювана шкоди - і залежно від ступеня його вини) розмір відшкодування, якщо інше не зачено законом Союзу РСР, повинен бути зменшений або у відшкодуванні шкоди повинно бути їлєно. Зважаючи на встановлений судом факт грубої необережності [PERSON] при печенні руху транспорту із спеціальними сигналами, що в значній мірі стало причиною кнення ДТП 09.10.2002 p., суд вважає це правовою підставою для застосування ст. 454 ЦК України зменшення розмірів відшкодування завданої матеріальної шкоди. Така позиція суду відповідає Ь та сенсу ст.ст. 1166, 1187, 1193 ЦК України, що є чинним на момент ухвалення рішення суду, та злови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за іми про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року. Згідно п.2 вищевказаної постанови, іядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей : 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, ягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були івомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, їли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Правила :4 ЦК про зменшення розміру відшкодування або відмову у відшкодуванні шкоди з врахуванням ня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках заподіяння шкоди майну, а також і громадянина, однак у кожному разі підставою до цього може бути груба необережність рпілого (знаходження в нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху і т.п.), а не а необачність. Характер маневру здійсненого позивачем свідчить про грубу помилку під час зання транспортним засобом, а тому суд зменшуючи розмір відшкодування, виходить з того, що вачем в судовому засіданні зазначено факт продажу автомобілю «Тойота» державний номер 116- К, а тому суд вважає, що здійснити відновлювальний ремонт цього автомобілю тепер неможливо, іу матеріальна шкода підлягає компенсації в розмірі, визначеному експертним висновком №0606 від ервня 2002 року-тобто 15 365 грн. 76 коп. 5j, Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходе с ложень ст. 440-1 ЦК УРСР, відповідно до якої моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка діяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода кодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від кодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті овних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань ерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної ти. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову Ьактику в справах пре відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з Установою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. (п. 3) під моральною шкодою слід розуміти грати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативнихьглодіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно -:; Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому і.-ню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: еть такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою правним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен и. чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат .: вого характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій :=ій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з п. 9 цієї ;ви розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, сзуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих г-:<ах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення їеднього стану. Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів винних протиправних дій відповідача щодо свого майна тощо, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між власними душевними даннями, приниженнями та діями або бездіяльністю відповідача, з врахуванням грубої :зежності потерпілого, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди такими, підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його -ання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Оскільки прийняте рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2003 року та ухвали р яційного суду Одеської області від 28.08.2003 р. були виконані та позивач отримав грошові кошти, метою запобігання зловживань суд вважає за необхідним допустити зарахування грошових коштів маних позивачем в порядку виконання скасованих рішень та грошових коштів стягнутих за цим мням у разі набрання ним законної сили. Взаєморахунки в частині різниці, яка підлягає шенню позивачем відповідачу у разі виникнення спору або його відмови підлягають стягненню в : зому порядку в порядку ст. 1212 ЦК України.

Outcome: partial