Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, зазначаючи, що з 2008 року по 2015 рік під час шлюбу між нею та відповідачем спільно було нажито майно, а саме автомобіль «ДЕУ ЛAHOC» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартість складає 91482,26 грн., кондиціонер «Сатурн» 2011 року, вартістю 1800 грн., обігрівач «УФО» 2014 року, вартістю 1349,00 грн., пилосос LG 2013 року, вартістю 655 грн., телевізор «Самсунг» 2014 року, вартістю 7720,96 грн., пральна машина LG 2011 року, вартістю 2599,00 грн., мікрохвильова піч LG 2012 року, вартістю 913,04 грн., холодильник LG 2009 року, вартістю 3588,00 грн., набір меблів на кухню 2009 року, вартістю 10000 грн., набір меблів в спальню 2009 року, вартістю 7500 грн., крім того проведено ремонт балкону із встановленням пластикових дверей, вікна та балконної рами вартістю 7500 грн., а всього майна на загальну суму 135107,26 грн.. Вважає за можливе поділити спільне майно подружжя таким чином: передати [PERSON] у власність телевізор «Самсунг» 2014 року, вартістю 7720,96 грн., мікрохвильову піч LG 2012 року, вартістю 913,04 грн., холодильник LG 2009 року, вартістю 3588,00 грн., а всього на суму 12222,00 грн.. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 1/2 частину вартості автомобіля DAEWOO LANOS, державний номер В1 9318 АС в сумі 45741,13 грн.. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь компенсацію у порядку поділу спільного майна подружжя в сумі 9590,5 грн. (135107,26 грн. (загальна вартість майна подружжя) 1/2 - 45741,13 грн. (1/2 вартості автомобіля) - 12 222, 00 грн. (вартість фактично отриманого у власність майна)). Передати у власність [PERSON] кондиціонер «Сатурн» 2011 року, вартістю 1800 грн., обігрівач «УФО» 2014 року, вартістю 1349,00 грн., пилосос LG 2013 року, вартістю 655 грн., пральну машину LG 2011 року, вартістю 2599,00 грн., набір меблів на кухню 2009 року, вартістю 10000 грн., набір меблів в спальню 2009 року, вартістю 7500 грн., проведений ремонт балкону із встановленням пластикових дверей, вікна та балконної рами вартістю 7500 грн., а всього на суму 31403 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя позивача [PERSON] підтримала посилаючись на підстави та обставини викладені як в позовній заяві так і в заяві про уточнення позовних вимог, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти поділу майна подружжя не заперечували, але в своєму заперечені на позовну заяву запропонували свій варіант розподілу майна. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що ремонт в квартирі яка належить йому проводив він за власні кошти, а також він за власні кошти придбавав холодильник. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23 серпня 2008 року. Шлюб зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 636 та видано свідоцтво про од\-руження 1-КЕ 047916. Під час шлюбу народився син - [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою [PERSON]. Батьком дитини у свідоцтві про народження, запи\-сано відповідача [PERSON]. Після одруження з 2008 року до квітня 2015 року сторони мешкали разом. В кінці квітня 2015 року сторони остаточно розірвали сімейні стосунки. За час шлюбу сторонами придбане майно, а саме кондиціонер «Сатурн» 2011 року, вартістю 1800 грн., обігрівач «УФО» 2014 року, вартістю 1349,00 грн., пилосос LG 2013 року, вартістю 655 грн., телевізор «Самсунг» 2014 року, вартістю 7720,96 грн., пральна машина LG 2011 року, вартістю 2599,00 грн., мікрохвильова піч LG 2012 року, вартістю 913,04 грн., а всього майна на загальну суму 15037,00 грн.. Крім того сторонами 09.08.2013 року був придбаний автомобіль «ДЕУ ЛAHOC» 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 38580,00 грн., що підтверджується довідкою-рахунком № 427199 Серія ААВ, який в подальшому 26 травня 2015 року був проданий за 52889 грн. 76 коп., що також підтверджується довідкою-рахунком № 643883 Серія ВІА. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України передбачено, що спільною сумісною власністю є майно, придбане подружжям під час шлюбу, якщо інше не передбачено законом, або шлюбним договором. Крім цього ч. 2 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Згідно вимог ст. 373 ЦК України та ст. 70 СК України, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності та вважається, що частки кожного є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Також в судовому засіданні встановлено, що частина майна придбавалась відповідачем [PERSON] до шлюбу, а тому, спільною сумісною власністю подружжя, і відповідно, предметом поділу воно бути не може. Це, зокрема, стосується набору меблів на кухню 2007 року вартістю 10000 грн. та набору меблів в спальню 2009 року, вартістю 7500 грн.. При цьому, позивачем [PERSON] до матеріалів справи не надано жодного документу, який би свідчив не тільки про сплату вартості «набору меблів на кухню», а й про існування цього набору взагалі - що робіть дану конкретну вимогу бездоказовою взагалі. Що стосується набору меблів в спальню, то заявлена у позові вартість цього майна - 7500 грн. не співпадає з вартістю спальні «Антел», вказаної у доданої позивачем копії товарного чеку № 4106-1 від 04.06.2011 p., де зазначено, що це майно придбавалось за ціною 5008 грн.00 коп., окрім того, позивач не надав ніяких доказів, що зазначений набір меблів відповідає тому набору меблів, який заявлений у позовній заяві, оскільки, родові та індивідуальні ознаки цього майна у ній не наводяться. Що стосується вимог щодо поділу коштів за проведений ремонт то як встановлено судом квартира [ADDRESS], що в м. Кременчуці, Полтавської області частково належить третій особі [PERSON], який робив цей ремонт за власні кошти, про що, свідчить надана суду копія Замовлення № 4779 від 17.06.2014 p., де покупцем зазначено третю особу [PERSON]. Крім того такі вимоги не можуть бути предметом поділу між подружжям, оскільки, не ставиться питання про визнання права власності на вказану квартиру. Копія свідоцтва про право власності на вказану квартиру є у справі. За таких умов, заявлений в позові ремонт вищезгаданої квартири не може бути предметом поділу та повинен бути виключений на цій підставі із спільного сумісного майна подружжя. Також, не може вважатись спільною сумісною власністю подружжя холодильник LG 2009 року випуску та, відповідно, бути предметом поділу, оскільки, його було придбано третьою особою [PERSON], докази щодо його дарування чи відчуження власником в іншій спосіб сімї [PERSON] не надано, тобто, вказана річ є чужою. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше; не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У матеріалах справи відсутні дані про домовленість сторін щодо зміни часток у спільному майні та що між сторонами укладався шлюбний договір. В позовній заяві позивач зазначає, що суд може відступити від рівності часток в інтересах дитини, посилаючись на те, що спільна дитина [PERSON] перебуває на утриманні матері та проживає з нею. Відповідно до ч. З ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Проте, позивачем не надано жодного допустимого та належного доказу щодо вищезазначеного, що позбавляє її права вимагати у суду відступити від принципу рівності часток спільного майна та виділити їй у власність майно одного чи декількох видів більшою вартістю. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", а саме в п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, яке ділиться між ними в натурі. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди - судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч. 1 ст. 70 СК України, п. 30 постанови Пленуму вказують на те, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин суд, вважає за можливе розподілити майно таким чином, виділивши [PERSON] телевізор «Самсунг» 2014 року, вартістю 7720,96 грн.. [PERSON] виділити кондиціонер «Сатурн» 2011 року, вартістю 1800 грн., обігрівач «УФО» '2014 року, вартістю 1349 грн., пилосос LG 2013 року, вартістю 655 грн., пральну машину LG 2011 року, вартістю 2599 грн., мікрохвильову піч LG 2012 року, вартістю 913,04 грн., а всього на суму 7316,04 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину грошової компенсації вартості автомобіля у розмірі 26444,88 грн.. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості розподіленого майна в сумі 404,92 грн.. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Outcome: partial