Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що він працював головним бухгалтером Національного університету державної податкової служби України з 01 березня 2006 року. Наказом НУ ДПС України № 142-к від 02.03.2017 року його було звільнено з роботи в зв'язку з скороченням штату працівників (пункт 1 статті 40 КЗпП України) . Звільнення позивач вважає незаконним і необгрунтованим з огляду на такі фактичні обставини: 1. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 1184-р «Про утворення Університету державної фіскальної служби України» Національний університет державної податкової служби України знаходиться в стадії реорганізації, правонаступником якого є Університет державної фіскальної служби України. 26 січня 2016 року Університет державної фіскальної служби України зареєстрований Державною фіскальною службою України в Єдиному державному реєстрі підприємств, організацій, установ України і набув статусу юридичної особи, ідентифікаційний код - 40233365. На підставі поданих документів Державна казначейська служба України надала Університету ДФС України статус розпорядника бюджетних коштів третього рівня з правом отримання і витрачання бюджетних коштів. Відповідно до пункту 33 «Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ», затвердженого постанови КМУ від 28/02/2002 № 228 Державна фіскальна служба України затвердила: 19 лютого 2016 року штатний розпис Національного університету ДПС України на січень 2016 року під виділені бюджетні асигнування по Коду програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3507050 «Підготовка кадрів у сфері фіскальної політики вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації»; 05 лютого 2016 року штатний розпис Університету державної фіскальної служби України на лютий-грудень 2016 року під виділені бюджетні асигнування по Коду програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3507050 «Підготовка кадрів у сфері фіскальної політики вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації». Заробітна плата працівникам Національного університету ДПС України, в тому числі і йому, за січень 2016 року нарахована і виплачена в Національному університеті ДПС України. Починаючи з лютого 2016 року нарахування і виплата заробітної плати йому здійснювалася в Університеті державної фіскальної служби України за посадою головний бухгалтер Національного університету ДПС України на підставі пункту 1 наказу державної фіскальної служби України від 11.02.2016 № 125 «Про здійснення заходів з реорганізації Національного університету ДПС України, Державного науково-дослідного інституту митної справи, Науково-дослідного інституту фінансового права» , текстом якого передбачено «забезпечити здійснення заходів з реорганізації Національного університету ДПС України... у 2016 році в межах бюджетних асигнувань, передбачених Університету державної фіскальної служби України». Позивач зазначає,що Університет ДФС виплачуючи йому заробітну плату підтвердив продовження його трудового договору в Університеті ДФС України, оскільки відповідно до статті 94 КЗпП України і пункту 2.1.1.1 підпункт 1) «Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету», затвердженої наказом Міністертсва фінансів України від 12.03.2012 року № 333 у редакції наказу МФУ від 21.06.2012 № 456/20769 заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило, у грошовому виразі, яку уповноважений орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, у тому числі за трудовими договорами. Університет державної фіскальної служби України із ним не продовжив письмовий трудовий договір, як того вимагає стаття 36 КЗпП України, чим порушив чинне трудове і бюджетне законодавство, а заробітну плату виплачував. 26 лютого 2016 року працівниками відділу кадрів Університету державної фіскальної служби України йому було вручено бланк попередження про наступне звільнення від 26 лютого 2016 року за підписом голови комісії з реорганізації Національного університету ДПС України [PERSON], на яке ним було надане письмове зауваження до попередження про наступне звільнення від 26 лютого 2016 року, а також надано згоду на переведення до Університету державної фіскальної служби України. За період з дати державної реєстрації Університету державної фіскальної служби України до дати його звільнення наказ по Національному університету ДПС України на його перевід до Університету фіскальної служби не був виданий. Відсутній також наказ по Університету ДФС України про прийняття на роботу. В Національному університеті ДПС України і в Університеті державної фіскальної служби України на дату попередження і на дату звільнення відсутній наказ про скорочення посади головного бухгалтера. Затвердженим Державною фіскальною службою України 19 лютого 2016 року штатним розписом Національного університету ДПС України на січень 2016 року передбачена посада головного бухгалтера . Також передбачена посада головного бухгалтера затвердженим Державною фіскальною службою України 05 лютого 2016 року штатним розписом по Університету державної фіскальної служби України на лютий-грудень 2016 року, який є правонаступником Національного університету ДПС України . Завдання і функції головного бухгалтера в Національному університеті ДПС України і Університеті державної фіскальної служби України одинакові, оскільки регламентуються Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ, «Типовим положенням про бухгалтерську службу бюджетної установи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2011 року № 59. В.о. ректора Університету Державної фіскальної служби України [PERSON] з метою створення умов для припинення із ним трудового договору в штатному розписі Університету державної фіскальної служби України штучно змінена назва посади головного бухгалтера з порушенням чинного законодавства і не враховано вимоги наступних нормативних документів, а саме: 1) пункт 3 статті 56 Бюджетного кодексу України (в частині назви посади керівника бухгалтерської служби в бюджетних установах, яким є головний бухгалтер); 2) пункти 4, 6, 7 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ ( в частині створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером (інших посад в цій статті не наведено), а також щодо завдань та функціональних обов'язків бухгалтерських служб, повноваження керівника бухгалтерської служби у бюджетних установах, які визначаються Кабінетом Міністрів України); 3) пункт 1 «Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2011 року № 59, яким визначено завдання та функціональні обов'язки бухгалтерської служби бюджетної установи та повноваження її керівника; 4) пункт 2 «Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2011 року № 59, яким передбачено, що бухгалтерська служба утворюється як самостійний структурний підрозділ бюджетної установи… у вигляді департаменту, управління, відділу, сектору або в бюджетній установі вводиться посада спеціаліста на якого покладається виконання обов'язків бухгалтерської служби . Поняття бухгалтерська служба в контексті вказаного типового положення є узагальнюючим поняттям для всіх бюджетних установ. Для міністерств і відомств, органів управління - це департамент або управління, для бюджетних установ - це відділ або сектор в залежності від чисельності працівників установ і об'єму виконуваних робіт; 5) пункт 9 «Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2011 року № 59, яким вказано, що керівником бухгалтерської служби є головний бухгалтер (вказана назва посади); 6) пункт 11 «Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2011 року № 59, яким вказано, що призначення на посаду головного бухгалтера (вказана назва посади) бюджетної установи, на якого покладається виконання завдань та функціональних обов'язків бухгалтерської служби, здійснюється згідно з Довідником типових кваліфікаційних характеристик професій працівників; 7) Випуск 1. Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників розділу 1 «Професії керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців, які є загальними для всіх видів економічної діяльності», що затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336 з урахуванням змін і доповнень до змісту характеристик, які виникли у зв'язку із впровадженням нових технологій, застосування в усіх сферах діяльності комп'ютерної техніки, нового підходу до організації виробництва та праці» - (в частині назви посади керівника бухгалтерської служби, яким є головний бухгалтер); 8) пункти 14, 17 «Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2011 року № 59 ( в частині назви посади керівника бухгалтерської служби, яким є головний бухгалтер); 9) стаття 10.11.3 Статуту Університету державної фіскальної служби України, який затверджений наказом Державної фіскальної служби України від 15 січня 2016 року № 34 (в частині назви посади керівника бухгалтерської служби, яким є головний бухгалтер) (копія додається); 10) Положення про бухгалтерію Національного університету ДПС України, затвердженого наказом в.о. ректора Національного університету ДПС України [PERSON] від 14 липня 2015 року № 1102 ( в частині назви посади керівника бухгалтерської служби, яким є головний бухгалтер). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 1184-р Університет Державної фіскальної служби України є правонаступником Національного університету ДПС України і в ньому діють нормативні документи НУ ДПС України до часу затвердження інших документів. Позивач також зазначає,що при вивільненні працівників у зв'язку із скороченням чисельності або штату КЗпП України передбачає ряд гарантій. 26 лютого 2016 року адміністрацією його було попереджено про скорочення займаної ним посади головного бухгалтера та наступне звільнення. При цьому всупереч вищевказаним вимогам КЗпП України відповідач не запропонував йому відповідно до його кваліфікації і стажу роботи посаду головного бухгалтера-начальника служби Університету державної фіскальної служби, яка була вакантною. За таких обставин, відповідачем не було дотримано вимоги КЗпПУ щодо пропозиції йому роботи відповідно до кваліфікації і стажу. На протязі 2016 року і січня-лютого 2017 року посада головного бухгалтера в Університеті ДФС України довгий час була вакантною. Наказ УДФСУ № 142-к від 02.03.2017 року підготовлено працівниками відділу кадрів УДФСУ, а головою комісії з припинення НУ ДПСУ підписаний з порушенням Конституції України, закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 року № 5207-VI, Конвенції про дискримінацію в галузі праці та занять», Кодексу законів про працю України, а саме: 1) порушені його права на працю, які гарантуються ст.ст. 24, 25 Конституції України; 2) бухгалтерією У ДФС не вірно визначений розмір коштів при звільненні, які мають бути виплачені працівникові: а) за період з квітня 2016 року йому не виплачувалася в повному обсязі заробітна плата на підставі пункту 3 постанови КМУ від 09.12.2016 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка щомісячно мала становити не нижче розміру, який він отримав в грудні 2015 року разом з індексацією. Розмір суми індексації його заробітної плати за грудень 2015 року становив 762-58 грн. Оскільки вказаною постановою подальша індексація заробітної плати припинена, для недопущення зменшення заробітної плати працівників керівник установи мав забезпечити для покриття зменшення розміру заробітної плати щомісячну виплату надбавок, премій і доплат. До квітня 2016 року в навчальних закладах такі виплати здійснювалися на підставі наказів керівників навчальних закладів. З квітня 2016 року виплата вказаних виплат була необгрунтовано припинена. Сума недоплат йому заробітної плати становила: 365-58 грн. за квітень 2016 року і по 83-58 грн. щомісячно за вересень-грудень 2016 року. Позивач просить поновити його на посаді головного бухгалтера Національного університету державної податкової служби України з наступним переведенням в Університет ДФС України відповідно до статті 36 КЗпП України. Стягнути із Університету державної фіскальної служби служби України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу і не виплачену заробітну плату за вересень, жовтень, листопад , грудень 2016 року та січень, лютий 2017 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники відповідачів Національного університету державної податкової служби України,Університету державної фіскальної служби України Будуленко Є.В,Дяченко Т.І,Ксьлосова Н.В у судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити позивачу у позовних вимогах. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що наказом №89-к від 01.03.2006р Національної академії державної податкової служби України [PERSON] було призначено на посаду головного бухгалтера,що стверджується копією наказу та трудової книжки (а.с.9-11). Наказом НУ ДПС України № 142-к від 02.03.2017 року його було звільнено з роботи в зв'язку з скороченням штату працівників (пункт 1 статті 40 КЗпП України) (а.с.8). Відповідно до положень п. 1. ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч 2 ст. 40 КЗпП України Звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1-2, 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. За правилами ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Крім того, як роз'яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. За приписами ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади за відповідною професією чи спеціальністю які існують на даному підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється, працював. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-491цс16, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Встановлено,що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 1184-р «Про утворення Університету державної фіскальної служби України» Національний університет державної податкової служби України знаходиться в стадії реорганізації, правонаступником якого є Університет державної фіскальної служби України. Наказом №35 від 15.01.2016р Державної фіскальної служби України було наказано розпочати реорганізацію шляхом злиття Національного університету державної податкової служби України (ас.150-152) Наказом №35-к від 26.01.2016р Національного університету державної податкової служби України було наказано до 06.є02.2016р попередити всіх працівників Національного університету державної податкової служби України про їх наступне звільнення у зв»язку із реорганізацією.(а.с.153) 26 січня 2016 року Університет державної фіскальної служби України зареєстрований Державною фіскальною службою України в Єдиному державному реєстрі підприємств, організацій, установ України і набув статусу юридичної особи, ідентифікаційний код - 40233365. На підставі поданих документів Державна казначейська служба України надала Університету ДФС України статус розпорядника бюджетних коштів третього рівня з правом отримання і витрачання бюджетних коштів. Також,у судовому засіданні було встановлено,що у зв»язку із реорганізацією Національного університету державної податкової служби України,26.02.2016р позивачу [PERSON] було вручено попередження про наступне звільнення (а.с.12). Також,у судовому засіданні було встановлено,що у зв»язку із реорганізацією Національного університету державної податкової служби України позивачу Університетом державної фіскальної служби України 10.06.2016р було запропоновано посаду провідного економіста планово-фінансового відділу(а.с.143). 25.08.2016р позивачу Університетом державної фіскальної служби України було запропоновано посаду провідного фахівця кафедри бухгалтерського обліку ННУ обліку,аналізу та аудиту (а.с.144).25.08.2016р позивачу Університетом державної фіскальної служби України було запропоновано посаду провідного бухгалтера відділу складання звітності і обліку грошових коштів служби бухгалтерського обліку та фінансової звітності (а.с.145).02.03.2017р позивачу Університетом державної фіскальної служби України було запропоновано посаду провідного фахівця кафедри бухгалтерського обліку навчально- наукового інституту обліку,аналізу та аудиту(а.с.146). 02.03.2017р позивачу Університетом державної фіскальної служби України було запропоновано посаду провідного фахівця кафедри навчально- наукового інституту обліку,аналізу та аудиту(а.с.147). 02.03.2017р позивачу Університетом державної фіскальної служби України було запропоновано посаду провідного бухгалтера відділу складання звітності і обліку грошових коштів Служби бухгалтерського обліку та фінансової звітності на період відпустки по догляду за дитиною [PERSON] по 04.05.2017р(а.жс.148). 02.03.2017р позивачу Університетом державної фіскальної служби України було запропоновано посаду провідного економіста планово-фінансового відділу (а.с.149).Позивач від запропонованих посад відмовився. Разом з тим,у судовому засіданні було встановлено,що позивачу не була запропонована посада головного бухгалтера-начальника служби бухгалтерського обліку,фінансової звітності та планово економічної роботи,яка була вакантною у періоди з 01.02.2016р по 29.02.2016р, з 01.03.2016р по 02.03.2016р,з 05.10.2016р по 28.02.2017р.Наведені обставини справи стверджуються листом Університету державної фіскальної служби України (а.с.62-63).На час коли вказана посада була вакантною,відповідачу жодного разу дана посада не була запропонована. Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що станом на 10.06.2016р у відповідача були наявні вакантні посади: 1. Провідний фахівець кафедри бухгалтерського обліку 2. Робітник з комплексного обслуговування та ремонту будинків центру студентського спорту 3. Провідний економіст планово-фінансового відділу 4. Діловод відділу державних закупівель та договірної роботи 5. Прибиральниця господарського відділу 6. Сторож господарського відділу 7. Гардеробник господарського відділу 8. Двірник господарського відділу 9. Вантажник господарського відділу,що стверджується у судовому засіданні Переліком вакантних посад Університету державної фіскальної служби України станом на 10.06.2016,поданим відповідачем по справі. Із даного переліку позивачу було запропоновано лише посаду Провідного економіста планово-фінансового відділу,що підтвердив представник відповідача у судовому засіданні Станом на 25.08.2016 у відповідача були наявні вакантні посади: 1. Провідний фахівець кафедри бухгалтерського обліку 2. Робітник з комплексного обслуговування та ремонту будинків центру студентського спорту 3. Провідний бухгалтер відділу складання звітності і обліку грошових коштів Служби бухгалтерського обліку та фінансової звітності 4. Діловод відділу державних закупівель та договірної роботи 5. Прибиральниця господарського відділу 6. Сторож господарського відділу 7. Гардеробник господарського відділу 8. Двірник господарського відділу 9. Вантажник господарського відділу Із даного переліку посад позивачу було запропоновано посаду Провідного фахівця кафедри бухгалтерського обліку та посаду Провідного бухгалтера відділу складання звітності і обліку грошових коштів Служби бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Станом на 02.03.2017р у відповідача були наявні вакантні посади: 1. Провідний фахівець кафедри бухгалтерського обліку 2. Провідний фахівець Навчально-наукового інституту обліку, аналізу та аудиту 3. Провідний бухгалтер відділу складання звітності і обліку грошових коштів Служби бухгалтерського обліку та фінансової звітності 4. Провідний економіст планово-фінансового відділу 5. Прибиральниця господарського відділу 6. Сторож господарського відділу 7. Гардеробник господарського відділу 8. Двірник господарського відділу 9. Вантажник господарського відділу Із даного переліку посад позивачу було запропоновано посади:Провідний фахівець кафедри бухгалтерського обліку, Провідний фахівець Навчально-наукового інституту обліку, аналізу та аудиту,Провідний бухгалтер відділу складання звітності і обліку грошових коштів Служби бухгалтерського обліку та фінансової звітності, Провідний економіст планово-фінансового відділу.Наведені обставини справи підтвердив представник відповідача у судовому засіданні. Тобто відповідачем по справі не були запропоновані позивачу всі вакантні посади,які були наявні у відповідача з моменту попередження його про наступне звільнення до моменту звільнення позивача з роботи а саме 02.03.2017р. При вирішенні спору по суті суд не приймає до уваги заперечення представників відповідачів в тій частині,що позивачу було запропоновано всі наявні вакантні посади відповідно до його кваліфікації,поскільки як уже зазначалось відповідачем позивачу не були запропоновані всі вакантні посади,які були у відповідача починаючи з 26.02.2016р по день його звільнення.Також,суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на ті обставини,що позивач власноручно написав заяву про його виключення із членів профспілки НУДПС України,поскільки дана обставина не може свідчити про законність звільнення позивача з роботи по ст.. 40 КЗпП України та виконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при звільненні позивача з роботи. Враховуючи викладене,суд вважає ,що при звільненні позивача із займаної посади відповідачем було порушено вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України,у зв»язку з чим суд вважає за необхідне [PERSON] з 02.03.2017р поновити на роботі на посаді головного бухгалтера Національного університету державної податкової служби України. Відповідно до ст.. 235 КЗпП України У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.» Позивач просить стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.Дані вимоги підлягають до задоволення. Як вбачається із довідки №349 від 19.04.2017р (а.с.48) середньомісячна заробітна плата позивача складає 5646гр 52 коп,а середньоденна заробітна плата складає 189гр80 коп. З 02.03.2017р по день винесення рішення суду по даній справі а саме по 07.07.2017р сплило 4 місяці 5 днів,відповідно за період з 02.03.2017р по 07.07.2017р суд стягує із відповідача Національного університету державної податкової служби України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у суммі 23 575 гр 80 коп.При цьому рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та в частині стягнення із Національного університету державної податкової служби України на користь [PERSON] середнього заробітку за один місяць у суммі 5646гр 52 коп підлягає негайному виконанню. Щодо вимог позивача в частині стягнення із відповідача невиплачену йому заробітну плату за вересень,жовтень,листопад,грудень 2016р та січень,лютий 2017р,то в даній частині суд відмовляє позивачу,поскільки суду не надано доказів тих обставин,що у вказаний період йому не була виплачена чи була виплачена але не у повній мірі заробітна плата. На підставі ст.40,42,49 -2,233,235 КЗпП України,

Outcome: partial