Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернулась в серпні 2020 року до суду із вищевказаною позовною заявою. Позов обґрунтувала тим, що 06.06.2019 року, приблизно в 07год ранку, коли вона зі своєю донькою [PERSON] вигулювали собаку, до них раптово підбігла чужа собака бійцівської породи - пітбультер`єр по кличці «Скіф». Собака була без повідка та намордника, крім того, біля неї не було господаря. Пітбультер`єр напав на її собаку, почав кусати її, в основному за голову. Як результат в її собаки виявлено множинні кусано-рвані рани в ділянці голови. Коли відбувались ці події до них підійшов господар собаки та спокійно спостерігав за тим, що відбувається. Внаслідок отриманих ушкоджень собака позивачки потребувала лікування за призначенням лікаря ветеринарної клініки «Добродій». За фактом вищевказаної події відносно [PERSON] винесено постанову про адміністративне правопорушення за ст. 154 КУпАП якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмір 51,00 грн. В результаті дії джерела підвищеної небезпеки, позивачу було заподіяно шкоду, що виразилась у витратах на лікування собаки в розмірі 3 412 грн. Окрім того, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в моральних стражданнях, які пережила позивач через страждання собаки, які змінили звичайний уклад життя. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що позивач зазнала переживань за здоров`я собаки, що скавуліла, ці переживання призвели до безсоння. Весь час позивач перебувала у стресі, була змушена приймати заспокійливе, у позивача погіршився сон та стан здоров`я. Розмір моральної шкоди оцінює у 10000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 3 412 грн. та моральну шкоду в розмір 10000,00 грн. 28.08.2020 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якій вказав, що те, що вигулюючи своїх собак без намордника на території школи №24 в м.Івано-Франківську, позивач побачивши його собаку почала її дражнити, чим спровокувала те, що його собака підійшов до них і обидві собаки почали кусатись. Його собака також була покусана, але лікування здійснював самотужки. Вказав, що моральна шкода в сумі 10 000 грн. є надмірно завищеною та не підтверджено документально матеріалами справи. 07.09.2020 року [PERSON] суду надала відповідь на відзив в якому вказала, що нею повністю доведені обставини, які мають значення для справи, а поданий відповідачем відзив є нікчемним та надуманим. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Додатково позивач обґрунтовувала позовні вимоги в частині моральної шкоди. В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали. Невизнання позову обґрунтовували тим, що позивачем не обґрунтовано розмір майнової шкоди. Квитанції клініки є неналежними та недопустимими доказами, не відповідають вимогам Наказу Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником собаки породи Хаскі по кличці «Хенк», водночас в квартирі з позивачем проживають і інші члени сім`ї, зокрема і дочка, яка спільно з позивачем (її мамою) чи сама позивач щоденно здійснюють вигул собак (наявні дві собаки). При цьому, доводи сторони відповідача, що власником собаки породи Хаскі по кличці «Хенк» є тільки дочка позивача [PERSON] , оскільки саме вона зазначена в заключенні лікаря ветеринарної медицини про лікування собаки, і як наслідок позивачу не завдано матеріальної та моральної шкоди, суд відхиляє так як згідно виписки від 19.03.2021р. саме власницею собаки є [PERSON] , а вигулювання собаки породи Хаскі по кличці «Хенк» в день коли сталась подія було саме і позивачем, і її дочкою, а подальше доставлення її в ветлікарню та виписка призначення на одну із присутніх, тобто дочку позивача (поки позивач перебувала із собакою на обробці ран та накладення дренажів) не спростовує факту належності собаки саме позивачу. Власником собаки породи пітбультер`єр по кличці «Скіф» є відповідач, дане ним не заперечувалось, надати паспорт собаки - відмовився. Позивач доводила суду те, що 06.06.2019 року, приблизно в 07год ранку, коли вона зі своєю донькою [PERSON] вигулювали собаку породи Хаскі по кличці «Хенк», що була на повідку, до них раптово підбігла чужа собака бійцівської породи - пітбультер`єр по кличці «Скіф». Собака була без поводка та намордника, крім того, біля неї не було господаря. Пітбультер`єр напав на її собаку, почав кусати її, в основному за голову. Як результат в її собаки виявлено множинні кусано-рвані рани в ділянці голови. Коли відбувались ці події до них опісля підійшов господар собаки та спокійно спостерігав за тим, що відбувається. При цьому, в судових засіданнях позивач також зазначила, що коли намагалась припинити напад чужої собаки на її собаку та відтягувала їх, господар чужої собаки вдарив її по руці. Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначив, що дійсно 06.06.2019 року, приблизно в 07год ранку, коли він вигулював власну собаку породи пітбультер`єр по кличці «Скіф», позивач вийшла з іншого боку, її собака породи Хаскі по кличці «Хенк» хоча й була на поводку, але теж без намордника. Собаки зціпилися, він в той час був на відстані близько 10 м, підбіг до собак і розтягував як міг. Після чого, його собака теж дістала поранення, але лікував самостійно на дому. Доводи того, що собаки породи Хаскі є їздовими собаками, а породи пітбультер`єр є бійцівською собакою, підтверджено загальнодоступними даними Вікіпедії (а.с.25-28), а тому відповідач, маючи на утриманні бійцівську собаку, зобов`язаний вживати особливих заходів вигулювання такої (поводок та намордник), і вислови відповідача що саме позивач вигулювала в той день (це нею й не заперечується) та інші дні опісля (а.с.37-39) свою собаку без намордника хоча й на контрольному поводку, суд сприймає критично - як спроба звичного захисту від позовних вимог, з метою пом`якшення доводів сторони позивача, при цьому як слідує з матеріалів справи відповідач зустрічного позову чи іншого позову в судовому порядку не подавав, до відповідних органів не звертався. Постановою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №08/699 від 24.07.2019 року, за заявою позивача [PERSON] на ім`я керівника ВП ГУНП області від 07.06.2019р., направленої до адміністративної комісії за підсудністю після підтвердження вказаних в заяві фактів, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 51,00 грн.(а.с.16-24). Відповідач зазначив суду, що пояснення щодо адмінправопорушення надавав адмінкомісії, штраф оплатив. Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. З огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення твариною відповідача шкоди майну та моральному здоров`ю позивача, через відсутність належного контролю з боку відповідача, як особи, яка зобов`язана здійснювати такий контроль, а також враховуючи загальні підстави деліктної відповідальності, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на відшкодування шкоди заподіяної твариною, власником якої був відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із зазначеною нормою обов`язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). За вимогами ч. 1, 2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, собака породи пітбультер`єр по кличці «Скіф» належить до бійцівських порід, визначається як потенційно небезпечна та є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідальність за дії такої собаки, в даному випадку собаки по кличці «Скіф» несе її власник - відповідач. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Внаслідок отриманих ушкоджень собака позивача, як доведено належними доказами та отриманими поясненнями, отримувала лікування множинних кусано-рваних ран голови, а саме обробка ран та накладення дренажів (під наркозом), призначено антибіотики і знеболюючі препарати (а.с.12,7,13-15). З 06.06.2019р. собака позивача перебувала на лікуванні в домашніх умовах по призначенню лікування ТОВ Ветеринарна клініка «Добродій» на що витрачено позивачем кошти в сумі 3 412 грн. (а.с.8-11). Тому, в частині стягнення матеріальних витрат позов є обґрунтований та підлягає до задоволення. Щодо доводів представника відповідача про те, що надані позивачем квитанції клініки «Добродій» (а.с.7,12) є неналежними та недопустимими доказами, не відповідають вимогам Наказу Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, то суд зазначає що обидва документи (одним суцільним доказом), оглянутим судом в оригіналі, який містить назву ветклініки та її печатку, тому такі суд відхиляє. Так само доводи сторони відповідача, що собака мала призначене лікування на 5 днів, а лікувалась аж до 22.06.2019р., не маючи призначення є невірними, оскільки собака проходила лікування і продовження лікарем призначення лікування не потребувало додаткового діагнозу, при цьому ні відповідач, ні його представник не клопотали перед судом виклик лікуючих лікарів в судові засідання для отримання доказів щодо цього. Натомість саме лікуючий заклад підтвердив лікування собаки до 22.06.2019р., згідно виписки від 19.03.2021р., наявної в матеріалах справи. Щодо доводів відповідача про відсутність належних та достатніх доказів здійснення витрат на лікування собаки, суд виходить з того, що позивачка зверталась до ветеринарної клініки «Добродій» та саме клінікою були надані рекомендації, а позивачем квитанції, якими підтверджується вартість ветеринарних маніпуляцій, лікувальних препаратів та засобів, при детальному дослідженні медичної документації, наданою позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З огляду на викладені обставини позов в частині відшкодування майнової шкоди, заподіяної майну позивача, суд вважає за необхідне задовольнити у розмірі 3 412,00 грн., оскільки саме таку суму було витрачено позивачем на подальше лікування її собаки породи Хаскі по кличці « Хенк », що підтверджується відповідними розрахунковими документами. Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, і несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством. Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що завданню шкоди сприяло порушення позивачем Правил утримання тварин, а саме, що вона не тримала свого собаку на повідку та не слідкувала за ним, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. Щодо позовних вимог про відшкодування 10000,00 грн моральної шкоди, то слід зазначити таке. Обґрунтовуючи вимоги в цій частині, позивач вказала, що така виразилась в моральних стражданнях, які пережила позивач через страждання собаки, які змінили звичайний уклад життя. Позивач зазнала переживань за здоров`я собаки, що скавуліла від болю, ці переживання призвели до безсоння. Весь час позивач перебувала у стресі, була змушена приймати заспокійливе, у позивача погіршився сон та стан здоров`я. Окрім того, вона запланувала ще 05.06.2019р. (а.с.52-52зв) лікування в лікарні по своєму здоров`ю на 06.06.2019р., і в зв`язку з подією 06 червня, змушена була лягти в стаціонар на заплановане лікування аж 13 червня, тобто через 7 днів від запланованого. Розмір моральної шкоди оцінює у 10000,00 грн. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Згідно з ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Зважаючи, що подія мала місце, що зазначено вище, позивач зазнала переживань за здоров`я собаки, що скавуліла від болю, ці переживання призвели до безсоння в нічний період, вона запланувала ще лікування в лікарні і в зв`язку з подією 06 червня, змушена була лягти в стаціонар на заплановане лікування через 7 днів від запланованого, суд вважає що розмір моральної шкоди на суму 10 000грн. позивачем не достатньо обгруновано, а тому суд, виходячи з засад розумності та справедливості, прийшов до переконання про відшкодування моральної шкоди на суму 2000грн., тому вимоги в цій частині підлягають до задоволення частково. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем доведено заподіяння їй моральної шкоди з вини відповідача, а тому вона має право на відшкодування такої шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial