Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування\~позовних вимог\~вказав,\~що 06.10.2017\~року в с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області померла його мати спадкодавець [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з приналежними до нього господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Набережній №1 в с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області, як і на інше спадкове майно. За життя 08 квітня 1996 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON], яким все своє майно заповіла останньому. Позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки був зареєстрований та постійно проживав разом із нею на день її смерті та у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Третя особа [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняв та на неї не претендує, про що свідчить подана ним заява до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини від 30.10.2017 року. Постановою нотаріуса позивачу [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. Таким чином оформлення спадщини в позасудовому порядку через нотаріальну контору не можливе. Позивач просить суд визнати за ним, право власності в цілому на житловий будинок, що розташований по вул. Набережній №1 в с. Балківці Новоселицького району, після смерті 06.10.2017 року [PERSON]. 29 травня 2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій він зазначив, що господарство по вул. Набережній, 1 в с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області відноситься до категорії колгоспний двір, членами якого були спадкодавець [PERSON], син спадкодавця [PERSON], невістка спадкодавця [PERSON], онуки спадкодавця [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. ст.\~120,\~123 ЦК\~Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право на 1/5 частку в даному домоволодінні. У звязку із чим позивач просить суд визнати за ним право власності на 2/5 частки вказаного домоволодіння, з яких на 1/5 частка, яка належать йому як колишньому члену колгоспного двору та на 1/5 частку, після смерті матері [PERSON], яка померла 06.10.2017 року. В судовому засіданні позивач підтримав уточнену позовну заяву в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просить суд позов задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні не зявилися, але подали до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у їх відсутності. Суд вислухавши думку позивача ухвалив справу розглянути у відсутності представника відповідача на підставі наданих до позову доказів. Суд вислухавши думку позивача враховуючи, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Зі ст.\~16\~ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по вул. Набережній, 1 в с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області відносилося до категорії колгоспний двір, членами якого були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що свідчить довідка за № 597 від 15 травня 2018 року видана виконкомом Мамалигівської сільради Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до\~ст. 120 ЦК України\~в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог\~ЦК України\~в редакції 1963 року належало пятьом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] мали рівні часки по 1/5 частці кожен. При своєму житті 08 квітня 1996 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за №11 та посвідчений секретарем виконкому Балковецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, яким все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде матиме право заповіла на користь позивача [PERSON]. 14 січня 2017 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-МИ №171466 та про що складений відповідний актовий запис від 19.01.2017 року за №12 виконавчим комітетом Мамалигівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частку в житловому будинку, який знаходиться по вул. Набережній,1 в с.Балківці Новоселицького району Чернівецької області. Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 14.01.2017 року є її сини: позивач [PERSON] та третя особа [PERSON]. Інших спадкоємців за законом не було, оскільки шлюб між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] було розірвано 30.10.1970 року, про що свідчить актовий запис складений відділом державної реєстрації цивільного стану Хотинського управління юстиції Чернівецької області за № 141. Позивач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину за заповітом після смерті 06 жовтня 2017 року матері [PERSON], оскільки був зареєстрований та постійно проживав разом із нею на день її смерті, що підтверджується довідкою за №1195 від 06 листопада 2017 року виданою виконкомом Мамалигівської сільської ради с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області та 25 січня 2017 року у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву за №73 до державного нотаріуса Новоселицької держнотконтори Чернівецької області про прийняття ним спадщини. Третя особа [PERSON] спадкове майно після смерті своєї матері [PERSON] не прийняв, так як у встановлений законом шестимісячний строк не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою державного нотаріуса Чернівецької області від 22 вересня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Набережна, 1 в с. Балківці Новоселицького району, після смерті 14 січня 2017 року [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний спадковий будинок. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стаття 380\~ЦК України зазначає, що жилий будинок є обєктом права приватної власності. Відповідно до ч.2 ст.328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з\~ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок\~не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину, тому суд дійшов висновку про визнання позивачем право власності на 1/5 частку житлового будинку літер А, Б, гараж літера В, літня кухня літ. Г , сарай літера Д, вбиральня літера Е, колодязь №1, огорожа №2-5, розташований по вул. Набережна, 1 в с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області, після смерті 14 січня 2017 року [PERSON]. Щодо заявленої позовної вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/5 частку в домоволодінні, що знаходиться по вул. Набережній №1 в с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області, як за колишнім членом колгоспного двору, слід відмовити за безпідставністю з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином суд враховуючи, що позивачем не\~подано суду\~підтверджуючих документів,\~щодо порушення\~чи оспорювання\~його права\~на 1/5\~частку у\~вищевказаному домоволодінні, як\~на майно\~набуте під\~час колишнього\~колгоспного двору,\~а тому\~ в\~задоволенні позовної\~вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/5 частку в домоволодінні, що знаходиться по вул. Набережній №1 в с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області, як за колишнім членом колгоспного двору, слід відмовити. Також позивач [PERSON] звернувся із клопотанням про повернення йому зайво сплаченої суми судового збору, посилаючись на те, що згідно квитанції від 11 січня 2018 року, останнім було сплачено - 4 428 гривень 72 копійки судового збору, тобто 1 % від загальної вартості житлового будинку. 29 травня 2018 року через канцелярію суду позивач [PERSON] подав уточнену позовну заяву, якою зменшив свої позовні вимоги. Як вбачається з вимог ч.3\~ст.176 ЦПК України\~у разі зменшення розміру позовних вимог питання про повернення судом судового збору вирішується відповідно до закону. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України\~«Про судовий збір»\~сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Дослідивши матеріали справи та здійснивши точний розрахунок сплати судового бору, враховуючи, що позивач зменшив позовні вимоги, суд вважає, що зайво сплачена сума судового збору складає - 2 657 гривень 24 копійки, яка підлягає поверненню позивачу [PERSON] Розпорядником коштів місцевого бюджету Новоселицького району є управління державного казначейства у Новоселицькому районі, яке уповноважене повертати сплачений сторонами судовий збір.

Outcome: partial