Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач в вересні 2014 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS]. В березні 2014 року він звернувся до реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області для здійснення реєстрації свого житлового будинку, однак дізнався, що його будинок знаходиться під обтяженням - забороною на нерухоме майно, на підтвердження чого отримав Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого підставою виникнення обтяження є повідомлення БН, видане 17.04.1991 року, видавник - Хмельницький радгосп «Союзлекраспром». Будинок був отриманий ним на основі типового договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними прибудовами, укладеного 17.04.1991 року з Хмельницьким радгоспом «Союзлекраспром». Умови даного договору дотримані, повну балансову вартість сплачено, право власності оформлено, а обтяження на будинок не було зняте. За неможливістю вирішення цього питання в позасудовому порядку просить скасувати повідомлення БН від 17.04.1991 року, видане Хмельницьким радгоспом «Союзлекраспром»; зняти обтяження - заборону на будинок [ADDRESS]; виключити належний йому будинок [ADDRESS] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, додатково пояснивши, що при зверненні позивача до реєстраційної служби письмової відповіді йому надано не було, а усно повідомлено, що питання може бути вирішено лише в судовому порядку. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, пояснив, що відповідач міг би в позасудовому порядку зняти обтяження лише в разі скасування повідомлення, на підставі якого було внесено відомості про обтяження. Запис 16.06.2007 року про обтяження вносився не відповідачем, державним реєстратором було лише перенесено запис зі старого реєстру в новий. На час внесення відомостей про обтяження повноваження на таку дію мало Хмельницьке БТІ. Подав до суду письмову заяву про закінчення судового розгляду справи за його відсутності. Представник співвідповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явися, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши представників позивача та відповідача ХМРУЮ Хмельницької області, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 17 квітня 1991 року між [PERSON] як покупцем та Хмельницьким радгоспом "Союзлекраспром" як продавцем було укладено типовий договір купівлі-продажу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями. Предметом договору став будинок по [ADDRESS]. Відповідно до умов договору, покупець повинен був сплатити 50% балансової вартості будинку, тобто 11782 рублі, виплату проводити щомісячно впродовж 25 років в розмірі не менше 1/12 від суми річного платежу, вказаного в зобов'язанні, починаючи з місяця, наступного після реєстрації договору купівлі-продажу жилого будинку. Покупець вправі був достроково погасити борг і розрахуватися з продавцем повністю до настання кінцевого строку платежу. Вказані обставини підтверджуються вище вказаним типовим договором купівлі-продажу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями від 17 квітня 1991 року, копія котрого наявна в матеріалах справи. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 19792715 від 31.03.2014 року, копія котрого наявна в матеріалах справи, в день укладення договору Хмельницьким радгоспом «Союзлекраспром» було подано повідомлення від 17.04.1991 року щодо накладення заборони відчуження нерухомого майна - вказаного жилого будинку. Повноваження з накладення заборони відчуження на час видачі вказаного повідомлення належали відповідній державній нотаріальній конторі згідно п. 6 ч. 1 ст. 13 чинного тоді Закону УРСР «Про державний нотаріат» (далі: Закон), а також виконавчим комітетам міських, селищних, сільських Рад народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 того ж Закону. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 54 Закону, державний нотаріус або службова особа виконавчого комітету сільської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку за повідомленням госпрозрахункового підприємства про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку. Таким чином, повідомлення б/н від 17.04.1991 року Хмельницького радгоспу «Союзлекраспром» було подано ним в установленому чинним на той час законом порядку і будь-які підстави до його скасування відсутні, з огляду на що позовна вимога про його скасування задоволенню не підлягає. Разом з тим, борг був погашений покупцем достроково, після чого 17.07.1997 року директором Радгоспу «Лісовогринівецький», у котрий Хмельницький радгосп АПК «Союзефірлекраспром» було перереєстровано 25.05.1993 року, було видано свідоцтво про право власності на зазначений будинок. Співвласниками будинку в рівних частках стали позивач та члени його сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані обставини підтверджуються квитанціями за 1992 - 1993 роки, наданими позивачем, повідомленням Головного управління статистики у Хмельницькій області від 3.12.2014 року за вих. № 02.3-11/1256, свідоцтвом про право власності на житло від 17.07.1997 року, технічним паспортом на будинок, копії котрих містяться в справі. Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат» в чинній станом на дату видачі вище вказаного свідоцтва редакції, одержавши повідомлення підприємства про погашення позички, державний нотаріус або посадова особа виконавчого комітету сільської Ради народних депутатів знімає заборону відчуження жилого будинку. Однак, як вбачається з вище вказаного Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, заборона відчуження будинку знята в установленому порядку не була, натомість 16.06.2007 року було проведено її державну реєстрацію - зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою, а 31.03.2014 року запис про неї був перенесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому на даний час вказано вид обтяження - заборона на нерухоме майно. Наявність заборони створює позивачеві перешкоди в розпорядженні належним йому майном, однак вирішити спір в позасудовому порядку він не має можливості. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Радгосп «Лісовогринівецький» як юридична особа до даного часу існує, про що свідчать повідомлення Головного управління статистики у Хмельницькій області від 3.12.2014 року за вих. № 02.3-11/1256, наявне в матеріалах справи, а також відсутність запису про припинення зазначеної юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Проте передбаченого ст. 74 Закону України «Про нотаріат» повідомлення про зняття заборони відчуження виплаченого позивачем будинку співвідповідачем подано в установленому порядку не було, внаслідок чого право власності позивача без законної підстави обмежується. При цьому будь-яких претензій до позивача про несплату заборгованості за договором купівлі-продажу будинку співвідповідач не заявляв. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про зняття заборони на нерухоме майно - будинок [ADDRESS] - в зв'язку з виплатою його вартості в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації та забезпечує ведення Державного реєстру прав. Таким органом у даній справі є реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Порядок внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141. Згідно п. 38 вказаного Порядку, державний реєстратор вносить зміни до записів Державного реєстру прав у разі допущення технічної помилки, зміни відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права, інші речові права та суб'єкта цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, - за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється. Таким чином, позовна вимога про виключення будинку (запису про нього) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задоволенню не підлягає, оскільки в разі її задоволення суд вийшов би за межі своєї компетенції. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 243,60 грн., понесені позивачем і в силу ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на його користь пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 81,20 грн. (третину позовних вимог задоволено, 243,60 : 3 = 81,20 грн.) зі співвідповідача Радгоспу «Лісовогринівецький» (оскільки задоволено позовні вимоги лише до нього). На підставі наведеного та

Outcome: partial