Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Заочним Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки від 15 листопада 2013 року у задоволені позову ПАТ КБ « Приватбанк» д [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову, посилався на положення ст.ст. 256, 257 ЦК України та п.5.5 Умов надання споживчого кредиту згідно якого встановлений строк позовної давності у 5 років. Через пропуск строку позовної давності позивачем у задоволені позову відмовлено. З рішенням суду не погодилася ПАТ КБ « Приватбанк», подав апеляційну скаргу в якій зазначив наступне, що суд не прийняв до уваги, що відповідно ст. 259 ЦК України сторони домовились про збільшення строку позовної давності. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення. Законом або договором може бути передбачено, що закінчення терміну дії договору тягне припинення зобов»язань сторони за договором. Договір, у якому відсутня така умова, визнається чинним до певного в ньому моменту закінчення виконання сторонами зобов»язання. Оскільки клієнт не виконав умов укладеного договору, то правовідносини між сторонами не припинилися, а продовжують тривати. Суд не прийняв до уваги, що відповідач дотепер користується грошовими коштами банку і дотепер продовжує бути відповідачем. Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з п.11 Закону України « Про захист прав споживачів». Відповідно до частини 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України про окремі питання застосування строків позовної давності № 10-70/0/4-13 від 16 січня 2013 року, суди мають право застосовувати наслідки спливу строку позовної давності при вирішенні спорів що виникають з кредитних правовідносин, у тому числі у спорах щодо споживчого кредитування, тільки якщо подається заява про застосування позовної давності. Просивскасувати рішення суду ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку. у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору № DOM7RX20120157 від 17.01.2007 року, укладеного між позивачем та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 2552,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. ( а.с.7 ) [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконує і тому в нього станом на 15.08.2013р. утворилась заборгованість, яка складається з наступного:2552,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10700,28 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 489,96 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 13633,78 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1368,80 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором складає 29244,82 грн. Позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму, а також судові витрати просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач належним чином виконував свої обов'язки з надання кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконав свої обов'язки за договором. З огляду на те, що строк повернення кредиту сплинув ще 17 січня 2008 року, а позивач звернувся до суду 30 серпня 2013 року, суд першої інстанції посилаючись на норми ст. 256, 257 ЦК України, враховуючи положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» виходив з того, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Проте, з висновками суду погодитися неможливо через наступні обставини. Згідно частини 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Через відсутність відповідача під час розгляду справи, відповідно, такої заяви про застосування строку позовної давності, суд не отримав. Таким чином, суд першої інстанції з огляду на надані позивачем докази, мав розглянути справу по суті. Згідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка", терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафа за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 15.08.2013р. заборгованість, складається з наступного: 2552,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10700,28 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 489,96 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 13633,78 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1368,80 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором складає 29244,82 грн. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2,3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Згідно до п. 5.3 вказаних Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до п. 5.4 вищевказаних Умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане Позичальником. Із розрахунку заборгованості за договором № GOH3RX00192817 від 06.10.2006 року, наданого позивачем, вбачається, що відповідач, починаючи з 06.10.2006 року до теперішнього часу платіжів по погашенню сум за кредитним договором жодного разу не зробив. Згідно ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням,проведеним належним чином. Згідно ч. 4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною ввніспо. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема,і стягнення неустойки (штрафу, пені). З цих підстав позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» щодо стягнення пені підлягають частково, в межах нарахувань за один рік, а саме у розмірі 974,55 грн. У зв»язку із зменшенням суми пені, підлягає зменшенню і сума всієї заборгованості і, відповідно, сума штрафу, яка нараховується від суми заборгованості у розмірі 5 %, тобто у даному випадку становить - 735.84 грн. ( 2552 грн. +10700,28 грн. + 4 89,96грн. + 974,55 ) х 5% Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на корить якої ухвалено рішення. суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір 292,45 грн. ( а.с.1 ) У зв»язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі у розмірі 229,40 грн. - мінімальний розмір судового збору відповідно до пп.1п.1ст.2 Закону України « Про судовий збір». Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: partial