Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], з 15.09.1989 р. по 24.12.2010 р. працював на ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В.Фрунзе». Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 92 від 26.10.2010 р. [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень токсико-пилової етиології другої стадії в фазі загострення. Емфізема легень другої ст. Дискенезія бронхів першої-другої ст. Легенева недостатність другої ст. Захворювання професійне (встановлено вперше). Вібраційна хвороба другого ступеня у формі вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з виявленим вегетативно-трофічним порушенням на зап'ястках та ангіоспазмами пальців рук. Міофіброз м'язів плечового поясу та передпліч, двухсторонній плече-лопаточний парі артроз, двухсторонній деформуючий остеоартроз ліктьових та лучезап'ястних суглобів зі стійким больовим синдромом та порушенням функцій верхніх кінцівок. Захворювання професійне від довготривалої дії локальної вібрації та фізичного перенавантаження (встановлено вперше). Нейросенсорна туговухість зі значною ступінню зниження слуху (четверта ступінь) професійного характеру (встановлено вперше). У акті зазначено, що роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Сан.гіг. вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Держ.сан. норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» та інше. 21.12.2010 року працівнику безтерміново встановлено 65 % стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання ( Акт №92 від 26.10.2010 р.) та III групу інвалідності внаслідок професійного захворювання. Встановлено необхідність медикаментозного санаторного лікування, лікування у закладах реабілітації. Отримані працівником професійні захворювання потягли за собою спричинення йому моральної шкоди, яка оцінюється у сумі 19500 грн. і обґрунтовується перенесеними [PERSON] як фізичними, так і моральними стражданнями, втратою здоров»я, порушенням нормального способу життя, неможливістю задовольняти у повному обсязі свої життєві потреби та яка / шкода / повинна бути відшкодована у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗПП України . Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким : - стягнути з ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» 19 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями. У судове засідання представник позивача - [PERSON] підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» [PERSON] позов не визнала з тих підстав, що [PERSON] знаючи про шкідливі фактори своєї роботи продовжував на протязі довгого часу працювати у товаристві та був обізнаний про можливі негативні наслідки щодо стану свого здоров'я, йому проводились відповідні доплати за роботу у шкідливих умовах. Також зазначає, що не надано суду доказів спричинення працівнику моральної шкоди. У зв'язку з чим просить суд у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши доводи представника відповідача, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин. Судом встановлено, що з 15.09.1989 року по 24.12.2010 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе», що вбачається з копії його трудової книжки / а.с. 6,7 /. Як вбачається з повідомлення Форми П-3 від 06.10.2010 р. ХНДІ ГТ і ПЗ, під час медичного обстеження [PERSON] у нього виявлено ряд захворювань професійного характеру / а.с. 11 /. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання за № 92 від 26.10.2010 р. форми П-4 і складеного ПАТ « Сумське МНВО ім. Фрунзе « у зв»язку з находженням повідомлення форми П-3 щодо [PERSON], працівнику встановлені такі професійні захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень токсико-пилової етиології другої стадії в фазі загострення. Емфізема легень другої ст. Дискенезія бронхів першої-другої ст. Легенева недостатність другої ст. Захворювання професійне (встановлено вперше). Вібраційна хвороба другого ступеня у формі вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з виявленим вегетативно-трофічним порушенням на зап'ястках та ангіоспазмами пальців рук. Міофіброз м'язів плечового поясу та передпліч, двухсторонній плече-лопаточний парі артроз, двухсторонній деформуючий остеоартроз ліктьових та лучезап'ястних суставів зі стійким больовим синдромом та порушенням функцій верхніх кінцівок. Захворювання професійне від довготривалої дії локальної вібрації та фізичного перенавантаження (встановлено вперше). Нейросенсорна туговухість зі значною ступінню зниження слуху (четверта ступінь) професійного характеру (встановлено вперше). / а.с. 9 /. В акті зазначено, що роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Держ.сан. норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658- 66. Зазначена обставина підтверджує наявність вини роботодавця, який не створив здорових та безпечних умов праці, згідно вимог. ст.7 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до довідки Зарічної МСЕК м. Суми від 12.01.2011 р. за № 209953 серії 10 ААА про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності працівника [PERSON] склала 65 % , безтерміново /а.с. 10 /. Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище професійні захворювання [PERSON] пов'язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв'язок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками - погіршенням стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. Умови праці внаслідок яких [PERSON] отримав професійні захворювання ,заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров'я працівником, що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичних установах та необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частини 1 і ч. 2 ст. 153 КЗпП України зазначають, що на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних плат. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди», з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров'я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювань, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності, виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Так як роботодавець не забезпечив працівнику безпечних умов праці і що призвело до цілого ряду професійних захворювань і встановленню 65 % втрати працездатності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» 10000 грн. на користь останнього в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв'язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial