Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача в судовому засіданні від 28.04.2014 року, заяви про зміну та зменшення позовних вимог, 31 січня 2005 року прокуратурою Хмельницької області стосовно нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч.5, 212 ч.3, 27 ч. 5, 364 ч. 2, 27 ч. 5, 366 ч.2 КК України. 26.12.2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття відносно нього вказаної кримінальної справи у зв'язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчинені злочинів. Вважає, що внаслідок незаконного порушення кримінальної справи, незаконного притягнення його як обвинуваченого, незаконного обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, незаконного накладення арешту на майно, штучного створення доказів прокуратурою Хмельницької області, Рівненської області та Острозьким районним судом Рівненської області йому завдана моральна шкода, яку зменшує з 3 000 000 грн. та оцінює таку в розмірі 120000 грн., яку просить стягнути з прокуратури Хмельницької області та державної казначейської служби України, оскільки від позовних вимог до Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області, [PERSON], [PERSON] про стягнення моральної шкоди відмовляється. Моральна шкода полягає у порушенні його нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань. Так, за період перебування під слідством і судом, з 31 січня 2005 року по 26 грудня 2011 року, він неодноразово викликався в органи прокуратури та суду, втративши тим самим звичний спосіб життя. В період з 23 лютого 2005 року по 26 грудня 2011 року було обмежено його право на свободу пересування, він не мав можливості вільно пересуватися по території України, виїхати за межі країни. Крім нього, моральних страждань зазнали і члени його сім'ї, що негативно впливало на взаємовідносини з близькими людьми. Представник позивача [PERSON] позов підтримав посилаючись на обставини закладені в ньому, в частині розміру моральної шкоди позовні вимоги зменшив до 100 897,55 грн., про що подав відповідну заяву. Представник прокуратури Хмельницької області Косік О.В. позов визнав частково. Зазначив, що позивач за час перебування під слідством і судом не був обмежений в здійсненні нормальних життєвих зв'язків, не були порушенні його трудові права та право власності. Вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із розміру мінімальної заробітної плати та вважає, що розмір моральної шкоди підлягає задоволенню на 98000 грн. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явилась, згідно заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідачі представник Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча судом приймались міри щодо належного їх повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] знає з 1985 року. Останній працював інспектором ДАІ м. Острог. Був вихованою, толерантною, відповідальною людиною, адекватно реагував на зауваження. Після порушення кримінальної справи у нього почались проблеми на роботі через проведення виїмок, відібрання пояснень, він був психічно подавлений, втратив впевненість у собі, потребував за ним контролю. Знає, що [PERSON] мав проблеми в сім'ї. Свідок [PERSON] показав, що в період з 1997 року по 2000 рік працював разом з [PERSON] До порушення відносно [PERSON] кримінальної справи він був веселим та привітним. Потім розпочалися дзвінки обласного керівництва, почали цікавитися [PERSON] та порушеною кримінальною справою, все це негативно впливало на нього. Ходили чутки, що його заарештують, все це призвело до того, що [PERSON] замкнувся в собі став збуджений та знервований. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що постановою слідчого відділу прокуратури Рівненської області від 26.12.2011 року, у зв'язку з недоведеністю участі обвинувачених у вчиненні злочинів, закрита кримінальна справа, яка була порушена прокуратурою Хмельницької області 31.01.2005 року відносно позивача за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч. 3, 212 ч. 3, 27 ч. 5, 212, 27 ч. 3, 364 ч. 2, 27 ч. 3, 366 ч. 2 КК України. 06.06.2005 року кримінальну справу з обвинувальним висновком по обвинуваченню [PERSON] та інших осіб направлено для судового розгляду. Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 14.04.2008 року кримінальну справу направлено Острозькому міжрайонному прокурору Рівненської області для організації проведення додаткового розслідування. В подальшому, постановою слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури Рівненської області від 26.12.2011 року, згадану кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] та інших осіб закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 213 КПК України у зв'язку із недоведеністю участі обвинувачених у вчиненні злочинів. За правилами ст. 1176 ЦК України шкода, в тому числі моральна шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу підписки про невиїзд відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Частина сьома вказаної норми визначає, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Зазначений порядок відшкодування шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» . Згідно з ч.ч.5,6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», п.17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством. У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. З огляду на положення ст.23 ЦК України, ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» за наявності заподіяння громадянинові моральної шкоди її розмір визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених Законом із урахуванням вимоги розумності та справедливості. Незаконні дії органів досудового слідства у зв'язку із незаконним порушенням кримінальної справи, пред'явленням обвинувачення у вчиненні злочин, обранням запобіжних заходів, завдали позивачу моральних страждань. Щодо нього відбувалось незаконне кримінальне переслідування, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків. Позивач страждав через приниження його честі, ділової репутації працівника органу внутрішніх справ, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Порушенням кримінальної справи відносно позивача було сформовано негативну суспільну оцінку його ділових і професійних якостей при виконанні ним службових обов'язків. За час перебування на підписці про невиїзд позивач був позбавлений конституційного права громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час. При прийнятті рішення суд враховує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача, характер немайнових витрат, можливості відновлення попереднього стану, те, що позивач за час перебуванням під слідством і судом не був обмежений в здійсненні нормальних життєвих зв'язків, не були порушенні при цьому його трудові права та право власності. Позивачем не надано також суду достовірних доказів щодо незаконного порушення відносно нього кримінальної справи, обрання міри запобіжного заходу та притягнення як обвинуваченого, а кримінальна справа закрита з підстав недоведеності участі обвинуваченого у вчинені злочинів. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує наступне. Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 року встановлено мінімальну заробітну плату 1218 грн. Позивач перебував під слідством і судом 82 місяць 26 днів. Таким чином, розмір моральної шкоди завданої [PERSON], виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом становить 100897,55 грн. За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, з врахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань, отриманих позивачем, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої [PERSON] за кожен місяць перебування під слідством і судом необхідно визначити саме у розмірі 100897,55 грн. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Статтею 25 Бюджетного кодексу України установлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Питання визначення граничних розмірів компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільної справи регламентується Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, № 4191-VI. Статтею 1 цього Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 2 Закону № 4191-VI компенсація витрат на правову допомогу виплачується за рахунок державного бюджету в межах видатків, передбачених Державній судовій адміністрації України на здійснення правосуддя місцевими загальними та місцевими адміністративними судами. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи. В матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат [PERSON] в даній справі. Крім договору між адвокатом та [PERSON] від 25 жовтня 2013 року на адвокатське обслуговування та надрукованої адвокатом [PERSON], квитанції про вартість послуг 3000 грн., інших доказів того, що [PERSON] як позивач, на користь, якого ухвалено рішення, поніс витрати на правову допомогу в матеріалах справи немає. При цьому слід зауважити, що зі місту вищевказаних договору та квитанції не вбачається, що позивач дійсно провів оплату 3000 грн. адвокату за надання правової допомоги в конкретній справі. За таких обставин в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial