Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у зв'язку з тим, що відповідачка не виконує обов'язки по поверненню кредиту, згідно з кредитним договором б/н від 21.11.2012 в результаті чого станом на 31.08.2017 виникла заборгованість в сумі 24897,08 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, та штрафу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Надав відповідь на відзив в якому зазначив, що обставини які викладені відповідачкою в відзиві не відповідають дійсності, а строк позовної давності при зверненні дотримано, оскільки термін дії картки виданої відповідачки до серпня 2016, а з позовом банк звернувся 09.10.2017, тобто в межах позовної давності. Крім того вважає, що одночасне застосування пені та штрафу не суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, оскільки вони є окремими видами неустойки, які не є взаємовиключними. Відповідачка та її представники в судове засідання не з'явилися. Від представника відповідачки - адвоката [PERSON] надійшла зава про розгляд справи у її відсутність. Від відповідачки надійшла зава, яка подана її представником - адвокатом [PERSON], про розгляд справи у її відсутність. В своєму відзиві на позовну заву від 07.03.2018 позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що сплив строк позовної давності. В своїй заві від 25.06.2018, наданої після отримання нею від позивача відповіді на відзив від 16.05.2018 року та додані до нього копії документів, позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 291 грн.81 коп. Вимоги Позивача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19 043 грн.50 коп. не визнала, тому що вони розраховані невірно, не у відповідності з формулою, вказаній на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» https://privatbank.ua/terms. Вимоги Позивача про стягнення з неї пені у розмірі 3 900 грн.00 коп. визнає частково, лише в межах строку позовної давності. Просить суд застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення пені. Вимоги банку про стягнення штрафів не визнає оскільки за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 листопада 2017 року провадження у справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду на підставі ст. 122 ЦПК України, в редакції ЦПК 2004 р., що діяла на час відкриття провадження у справі, а тому суд розглянув справу в судовому засіданні в загальному порядку. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 лютого 2018 року було уточнено анкетні данні відповідачки, та ухвалено вважати її не «[PERSON]», а «[PERSON]», відкладено розгляд справи, визначено відповідачці п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву строк для додачі відповіді на відзив. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідачки [PERSON] про витребування доказів, зобов'язано керівника ПАТ «ПриватБанк» надати довідку про те які банківські картки та коли видавалися [PERSON] за кредитним договором б/н укладеним 21.11.2012 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] із зазначенням строку їх дії. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 21.11.2012 між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. При отриманні кредитної картки відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач був ознайомлений в письмовому вигляді та зобов'язалася регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргіуаtbапk.uа., що підтверджується його особистим підписом у заяві /а.с. 8/. Відповідно до частин першої - другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з базовою процентною ставкою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії договору, як передбачено п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що відповідачка обов'язок по сплаті кредиту належним чином не виконувала, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2017 складає по тілу кредиту 291,81 грн. (сальдо поточної заборгованості за кредитом + сальдо простроченої заборгованості за кредитом). Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду. Про це зазначив Верховний суд в поставі від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15. Позивач просить стягнути з відповідачки суму нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 19043,50 грн., однак відповідачка не погоджується з нарахованими процентами за користування кредитом посилаючись на те, що вони розраховані невірно, не у відповідності з формулою, вказаній на офіційному сайт. Судом досліджено розрахунок заборгованості наданий банком (а.с.6-7) та зроблено висновок, що застосований банком спосіб обчислення заборгованості за відсотками не відповідає умовам договору, та суду незрозуміло, яким чином при відсоткових ставках передбачених довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та загальній сумі заборгованості за тілом кредиту в розмірі 291,81 грн. за три роки (період нарахування) могла утворитися заборгованість за відсотками, яка у більше ніж в шістдесят п'ять разів перевищує тіло кредиту. Так, відповідно до наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та розрахунку заборгованості станом на 31.08.2017 за договором № б/н від 21.11.2012, укладеним між сторонами, вбачається, за період з 21.11.2012 по 31.08.2014 позивачем нараховувалася процентна ставка 30% річних (2,5% на місяць), за період з 01.09.2014 по 31.03.2015 в розмірі 34,80 % річних (2,9% на місяць), з 01.04.2015 по 31.08.2017 в розмірі 43,20 % річних (3,6 % у місяць). Заборгованість по тілу кредиту в розмірі 291,81 грн утворилася з 01.03.2014 (сальдо поточної заборгованості за кредитом + сальдо простроченої заборгованості за кредитом) та залишалася незмінною до 31.08.2017. Розрахунок процентів за карткою відбувається за кожен день використання кредитних коштів за формулою по розрахунку нарахування відсотків, передбаченою Умовами та Правилами, та розміщена на офіційному сайті КБ «ПриватБанк»: -291,81 грн. (сума заборгованості по кредиту) Х 184 дні (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 2,5% (за період з 01.03.2014 по 31.08.2014)) Х 2,5% - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100% = 44,74 грн. -291,81 грн. (сума заборгованості по кредиту) Х 212 днів (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 2,9%, (за період з 01.09.2014 по 31.03.2015)) Х 2,9% - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100 = 59,80 грн. -291,81 грн. (сума заборгованості по кредиту) Х 884 дні (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 3,6%, (за період з 01.04.2015 по 31.08.2017) Х 3,6% - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100 = 309,55 грн. Отже, загальна сума процентів становить 414,09 грн. (44,74 грн. + 59,80 грн. + 309,55 грн.), а тому саме ця сума процентів і підлягає стягненню. Банк, окрім стягнень по основних зобов'язаннях, просить стягнути неустойку: заборгованість по комісії та пені в розмірі 3900 грн. При підписанні анкети-заяви сторони погодили, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. З наданої довідки про умови кредитування сторонами передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. При цьому графа «щомісячна комісія» відсутня. Також не передбачена комісія і за Умовами та правилами надання банківських послуг. Тому суд вважає, що у даному випадку в розрахунку заборгованості позивач нарахував відповідачу не комісію, як ним вказано, а пеню в розмірі 3900,00грн., яка передбачена Умовами та правилами. Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). В своєї заяві, представник відповідачки заявив про застосування наслідків пропущення строку позовної давності. Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Ця правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 3 вересня 2014 року у справі за № 6-100 цс 14. З наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» вбачається, що за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня яка нараховується 1 раз на місяць, за кожен день прострочення кредиту, при наявності прострочення кредиту або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму більш 50 грн. Оскільки позивач до суду звернувся лише 09.10.2017, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову. Суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення пені за час прострочення до 09.10.2016 та підстав для його поновлення немає. Сума пені в межах одного року до дня пред'явлення позову відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем за період з 09.10.2016 становить 1200,00 грн. У той самий час, позивач просить стягнути штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. - фіксована частина та 1161,77 грн. - процентна складова. Вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, що є подвійною відповідальністю боржника. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача штрафів. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 291 грн 81 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 414 грн 09 коп., заборгованості за пенею в розмірі 1200 грн 00 коп., а всього 1905 грн 90 коп. Підстав для застосування строку позовної давності до основної вимоги немає з наступних підстав. Так останній платіж за умовами договору відповідачка здійснила 22.01.2014, після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались. Однак, згідно з пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік) і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. При укладанні договору відповідачці 21.11.2012 було надано кредитну картку № [NUMBER] строк дії якої був встановлений до липня 2016 року. 20.12.2012 позивачка отримала кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до травня 2016 року. 15.04.2013 позивачка отримала кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до серпня 2016 року, що підтверджується довідкою позивача. (а.с. 94) З моменту укладення спірного договору ніхто зі сторін не заявляв про намір припинити його дію, а тому строк дії картки та відповідно строк дії спірного договору пролонгувався щороку й діяв до серпня 2016 року включно. Позивачем заявлено вимоги по поверненню кредиту у повному обсязі. Відповідно до умов договору строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці. Отже, щодо повернення кредиту в повному обсязі перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України ), у зв'язку із чим строк позовної давності на звернення до суду із зазначеним позовом в частині основних вимог не закінчився. Така правова позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-103 цс 14 та від 01.10.2014 у справі № 6-133цс 14. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідачки також слід стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial