Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього за рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.10.2017 р. на користь відповідача на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини до 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та припинити утримання аліментів у розмірі ј частини доходу щомісячно на користь відповідача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання . Позивач просить зобов`язати відповідача перерахувати суму коштів у розмірі отриманих аліментів з 03.07.2019 р. по теперішній час на погашення заборгованості за рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.11.2018 р. за комунальні послуги. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що він погодився з розміром аліментів, що перевищував на час їх стягнення встановлений законом на одну дитину, оскільки працював, отримував заробітну плату, але на теперішній час його матеріальне забезпечення погіршилось, оскільки він отримує лише 23% свого доходу, крім аліментів з нього стягується заборгованість за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, отже на неповнолітню дитину та повнолітнього сина, який продовжує навчання відраховується більше половини заробітної плати та 19 % він додатково оплачує за іншим судовим рішенням. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що на теперішній час повнолітній син проживає окремо, його поновлено на заочну форму навчання в інституті, [PERSON] йому допомагає добровільно, тому вважає за неможливе стягувати аліменти на старшого сина на користь колишньої дружини [PERSON] ,оскільки він не може проконтролювати їх цільове призначення. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, надала відзив на позовну заяву, зазначивши, що доводи позивача не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, оскільки розмір на рівні 1/3 частки заробітку на неповнолітнього сина не є завищеним, не надано позивачем доказів зміни його матеріального становища, а зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини. Крім того, відповідач посилається на те, що також за судовим рішенням зобов`язана сплачувати заборгованість за комунальні послуги. Позивач має додатковий заробіток, здійснює послуги електрогазозварника та має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі ( а.с. 73-74). Позивач направив відповідь на відзив, в якому стверджував, що він додав до позову постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості та звіти про здійснення відрахувань з доходу та його виплати за виконавчим провадженням , які перевищують 50% заробітної плати. Згідно виписки по рахункам АТ КБ «ПриватБанк» має також заборгованість по простроченим кредитам в сумі 16812,16 грн., на які нараховуються щомісячно відсотки, пені та штрафи. Вказує, що старший син відрахований був з університету з денної форми навчання за невиконання індивідуального навчального плану з 02.07.2019 р., поновлений 16.09.2019 р., до навчання ставиться невідповідально, проте ці два місяці [PERSON] продовжував оплачувати аліменти і заборгованості не мав (а.с.78-80). Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.10.2017 р. задоволена заява [PERSON] та на її користь стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] -у розмірі з 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до закінчення навчання в Харківському національному університеті радіоелектроніки, але не довше ніж до досягнення сином 23 років. Виконавчий лист пред`влено до виконання, постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.11.2017 р. відкрито виконавче провадження. [PERSON] працює електрогазозварником 6 розряду аварійно-диспетчерської служби Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», з його заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 7/12 частини заробітної плати, що підтверджується відповідними довідками з місця роботи та звітами про здійснення щомісячних відрахувань та виплати ( а.с. 13,15-22). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, що стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно зі ст. 81 СК України, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. За п. п. 14, 16, 19 ст. 1 Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.93р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку, одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними, доходів від підприємницької діяльності, інших видів заробітку. Таким чином, максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати суму половини сукупного доходу. Постановою головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області від 28.05.2019 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 639/1985/18, виданим Жовтневим районним судом м.Харкова 06.03.2019 р. про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, за комунальні послуги в сумі 41 637,46 грн. ( а.с. 23-24). Як вбачається з довідки АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» дохід позивача, який складається з його заробітної плати після утримання податків та інших обов`язкових платежів за вересень 2019 р. становив 15 262,75 грн., за жовтень 2019 р.-13 585,16 грн., утримання разом з аліментами склало 12440,64 грн. і 10 440,20 грн. відповідно. Сума до виплати-2 822,11 грн. за вересень і 3 144,96 грн. за жовтень. Як вбачається з наданої суду виписка із медичної картки КЗОЗ «Міська лікарня № 3», виписки з історії хвороби Харківської міської лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги, [PERSON] перебуває на обліку у невропатолога, травматолога, гастроентеролога, має низку захворювань та ускладнень, йому протипоказана важка фізична праця, робота з тривалим вимушеним положенням тіла ( а.с. 30-31). За вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З матеріалів справи вбачається, що розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] перевищує 50% заробітної плати позивача, додатково з нього за виконавчим листом, виданим 06.03.2019 р. Жовтневим районним судом м.Харкова, стягується 20% заробітку на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова в рахунок заборгованості за комунальні послуги, позивач має захворювання та періодично проходить лікування, що потребує додаткових витрат.Отже, зміна матеріального стану позивача та погіршення його здоров`я є правовою підставою для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини до 1/4 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно . За приписами статті 199 СК України, якщо повнолітній син (донька) продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З огляду на те, що повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги батьків, що зумовлена продовженням навчання на платній основі та супутніми витратами, з урахуванням наявності можливості здійснювати таку допомогу, підстав для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] суд не знаходить. Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що він добровільно здійснює матеріальну допомогу сину, а тому не має потреби у примусовому стягненні з нього аліментів, оскільки зазначені твердження не підтверджені належними та допустимими доказами. Як зазначає відповідач [PERSON] , незважаючи на те, що старший син проживає самостійно, він повністю знаходиться на її утриманні, оскільки не має заробітку. На підставі витягу з наказу по Харківському національному університету радіоелектроніки № 866 Ст від 05.07.2019 р. [PERSON] -студент 3 курсу денної форми навчання бюджетного фінансування відрахований з університету за невиконання індивідуального навчального плану з 02.07.2019 р. Довідкою Університету від 26.11.2019 р. № 2472 підтверджено, що [PERSON] було поновлено до складу студентів заочної форми навчання Навчально-наукового центру ЗФН за кошти фізичних осіб на 4 курс першого ( бакалаврського) рівня вищої освіти 16.09.2019 наказом 174СТ ( а.с. 14, 67). Таким чином, за період з 05.07.2019 р. по 16.09.2019 р., тобто за той час, коли [PERSON] не навчався, він не мав права на утримання. Згідно звіту про здійснення відрахування за липень 2019 р. на користь відповідачу [PERSON] перераховано 25% аліментів в сумі 4695,83 грн., за серпень 2019 р. відрахувань не було ( а.с. 13,19). Позивач просив зобов`язати відповідача повернути зазначені кошти. Виходячи з пояснень відповідача, зазначені аліменти за липень 2019 р. вона витратила виключно на старшого сина, оскільки йому необхідно було придбати взуття на одяг. Оскільки зазначені обставини позивач не спростував, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні вимог щодо зобов`язання відповідача повернути кошти, витрачені на сина на час його відрахування з університету та періоду канікул. На підставі викладеного і

Outcome: partial