Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.07.2008р. у сумі 27 515,47 грн., яка складається з наступного: 14 631,04 грн. - заборгованості за кредитом, 11 336,07 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 250 грн. - фіксована частина штрафу, 1 298,36 грн. - процентна складова штрафу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач 01.07.2008 р. отримав кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, проте свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2013р. за ним числиться заборгованість у вищевказаній сумі. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 277,65 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову на підставі наданих письмових заперечень. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню по наступних підставах. Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між сторонами 01.07.2008 р. був укладений кредитний договір б/н, який складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, пам'ятки клієнту та тарифів, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 2 500 грн., а останній зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8,9-11). На виконання укладеного договору відповідачу була видана кредитна картка [NUMBER], по закінченню строку дії якої, на підставі заяви відповідача від 01.02.2010р., останньому за цим же договором була видана нова кредитна картка [NUMBER]. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2013 р. за ним числиться заборгованість у сумі 27 515,47 грн., яка складається з наступного: 14 631,04 грн. - заборгованості за кредитом, 11 336,07 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 548,36 грн. - штрафи (а.с.4-7). Заперечуючи проти позову представник відповідача вказував на те, що позивач не ознайомив його з тарифами, які є частиною договору, вони також не додані до позовної заяви, крім того, кредитний ліміт був погоджений сторонами у розмірі 2 500 грн., однак, банк в односторонньому порядку збільшив ліміт кредиту. Судом не приймаються до уваги вказані заперечення, оскільки в заяві про надання кредиту зазначено, що відповідач ознайомився і погодився з тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.8 зв.б.), згідно п.3.2. Умов і правил надання банківських послуг клієнт надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а також надав банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. В частині вимог про стягнення штрафів представник відповідача просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності. Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Умовами договору передбачено, що погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, отже, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобов'язань. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс13. Як слідує з наданого позивачем розрахунку, відповідач останній раз поповнив картковий рахунок 15.02.2012р., тоді як з даним позовом до суду звернувся лише 25.11.2013р., у зв'язку з чим, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки, у зв'язку з чим, у задоволенні позову в цієї частині слід відмовити. Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті заборгованість за кредитним договором від 01.07.2008 р. у сумі 25 967,11 грн. (14 631,04 грн. - заборгованість за кредитом, 11 336,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом), а також, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати по сплаті судового збору у розмірі 259,67 грн. На підставі ст.ст.258,267,525,526,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial