Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком шляхом зняття з реєстрації. Вказала, що відповідно до договору дарування від 23.04.2008 вона є власником будинку, який розташований по [ADDRESS]. В березні 2010 вона зареєструвала шлюб із відповідачем та зареєструвала його у вказаному будинку. У шлюбі прожили два роки та 17.07.2012 рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між ними розірвано. Вказала, що неодноразово просила відповідача знятись з реєстрації проживання, але відповідач цього не робить і запевнив, що не буде цього робити ніколи. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком, а саме - визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні нею житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України - судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом за адресою зареєстрованого місця його проживання. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, ухвалено про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України - судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом. Належним чином повідомлений представник не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого представника, ухвалено про розгляд справи без його участі. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених письмових доказів, що є у справі встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у по [ADDRESS] належить позивачу [PERSON]. Із копії реєстраційного посвідчення встановлено, що на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору дарування від 23.04.2008 зареєстровано житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницькогої області від 17.07.2012 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище [PERSON] змінено на «[PERSON]». Із довідки, виданої УСЗН Ямпільської РДА Вінницької області вих..№01-06/2076 від 15.11.2016 встановлено, що за [PERSON] здійснював догляд [PERSON], який перебував на обліку у УПСЗН Ямпільської РДА та йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення та виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» отримував компенсацію за надання соціальних послуг за інвалідом І-ї групи [PERSON] Дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження житловим будинком, який належить позивачу на праві власності. Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме на праві приватної власності володіє житловим будинком [ADDRESS]. Також встановлено, що відповідач з 2012 року вказаним житловим приміщенням не користується. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення її прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача обґрунтованим у цьому спорі, оскільки відповідач [PERSON], який не є членом сім*ї позивача з 2012 року та відсутній в житлі позивача без поважних причин понад один рік, і відсутні докази про наявність домовленості між ним та власником цього житла - позивачем. Оскільки право позивача на належне їй житло порушене, відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком [ADDRESS], а саме: шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] в цій частині і має підстави для їх задоволення. При вирішення позовної вимоги позивача про зняття з реєстрації [PERSON], суд виходить із наступного. Реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом реєстрації, яким відповідно до ст. 3 вказаного вище Закону є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. З урахуванням наведеного, вимога позивача про про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] є необгрунтованою та не відноситься до повноважень суду, а є компетенцією органу реєстрації. А тому суд має підстави відмовити у цій частині позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Цією статтею передбачено й порядок зняття з реєстрації, що є компетенцією органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, а не суду. Оскільки судом вирішено про усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловими приміщенням, це є підставою для зняття органами реєстрації місця проживання та місця перебування осіб відповідача з реєстрації відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". З урахуванням наведеного, вимога позивача про про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] є необгрунтованою та не відноситься до повноважень суду, а є компетенцією органу реєстрації. А тому суд має підстави відмовити у цій частині позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід 1 групи, позов задоволено частково, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог судовий збір за ставкою встановленою на час подання позову ст.4 ч.2 п. 1 п.п. 2 Закону України «Про судовий збір» - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, тобто, у сумі 551 гривня 20 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України ст.ст. 391, 386, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Outcome: partial