Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] вимоги, заявлені в інтересах [PERSON] обґрунтовує тим, що з 25.12.1980 р. по 27.08.2013 р. останній перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання» - працював за професією електрозварника ручного зварювання. 27.08.2013 р. [PERSON] звільнений з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 37 від 12.07.2013 р., [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: - основний діагноз : ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Хронічне легеневе серце. НК І. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. - супутній: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ступеню, ризик високий. Цукровий діабет II тип, середньої тяжкості. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична+дисметаболічна) І-ІІ ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні. Остеохондроз і спондилоартроз попереково-крижового відділу суглоба. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. У п.п.16,17 акту зазначено, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалу роботу у шкідливих умовах праці - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, загазованості. А це свідчить, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо забезпечення працівнику здорових та безпечних умов праці, як того вимагають ст. 6. 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров»я працівника. Відповідно до довідки Спеціалізованої МСЕК м. Суми від 08.10.2014 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склала 55 %. Встановлено ІІІ групу інвалідності та необхідність медикаментозного лікування, лікування у реабілітаційній установі. Отримані працівником професійні захворювання потягли за собою спричинення йому моральної шкоди, яка оцінюється у сумі 55\~000 грн. і обґрунтовується перенесеними ним як фізичними, так і моральними стражданнями, втратою здоров»я, порушенням нормального способу життя, неможливістю задовольняти у повному обсязі свої життєві потреби та яка / шкода / повинна бути відшкодована у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗПП України . Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким : - стягнути з ПАТ «Сумське МНВО» 55 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями / а.с. 2-4 /. У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з зазначених вище підстав. Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО» [PERSON] позов не визнала , бо відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди [PERSON], оскільки не надано суду доказів спричинення працівнику такої шкоди. Також п. 19 Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 37 від 12.07.2013 р. не містить даних щодо вини товариства, яке порушило законодавство про охорону праці. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин. Судом встановлено, що з 25.12.1980 р. по 27.08.2013 р. [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання» - працював за професією електрозварника ручного зварювання, звільнений з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах і ця обставина підтверджується записами трудової книжки працівника / а.с. 6-9/. Як вбачається з медичної документації НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медуніверситету - медичних карт амбулаторного хворого № 08-06/663 від 23.06.2014 року, № 08-06/634 від 25.06.2013 р. , медичного висновку профпатологічної лікарсько-експертної комісії медичного закладу від 21.06.2013 року , повідомлення Форми П-3 від 19.06.2013 року , а також акту розслідування хронічного професійного захворювання № 37 від 12.07.2013 р., [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: - основний діагноз : ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Хронічне легеневе серце. НК І. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. - супутній: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ступеню, ризик високий. Цукровий діабет II тип, середньої тяжкості. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична+дисметаболічна) І-ІІ ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні. Остеохондроз і спондилоартроз попереково-крижового відділу суглоба. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки./ а.с., 10,11,13- 14 /. Пункти 16,17 акту зазначають, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи у шкідливих умовах праці - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, загазованості. А це свідчить, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо забезпечення [PERSON] здорових та безпечних умов праці, як того вимагають ст. 6. 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров»я працівника. Відповідно до актів № 773, 800 огляду фтизіатричної МСЕК від 20.09.2013 року та 08.10.2014 року, довідки Спеціалізованої МСЕК м. Суми від 08.10.2014 р. за № 250340 серії 10 ААА про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності працівника [PERSON] склала 55 % . Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище професійні захворювання [PERSON] пов»язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв»язок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками погіршенням стану здоровя працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. Умови праці і внаслідок яких [PERSON] отримав професійні захворювання, заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоровя працівником, що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичних установах та необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров»я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частини 1 і ч. 2 ст. 153 КЗпП України зазначають, що на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних плат. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди», з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров»я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювань, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності, виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Так як роботодавець не забезпечив працівнику безпечних умов праці і що призвело до ряду професійних захворювань і встановленню 55 % втрати працездатності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО» 13500 грн. на користь [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв»язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО» 551,20 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial