Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1995р по 2001рік Від шлюбу мають двох дітей , які перебувають на її утриманні. Старша донька [PERSON] , [INFO], студентка Національної академії Державного управління при Президентові України Харківського регіонального інституту Державного управління, навчається на 3 курсі денної форми навчання. Менша донька [PERSON], [INFO], проживає разом з нею. За рішенням Дружківського суду № 2-1118/2011 від 22.11.2001 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 28 вересня 2011року. На виконанні в державній виконавчій службі перебуває виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь. Відповідач ухиляється від сплати аліментів. Аліменти сплачує нерегулярно, та в недостатньому обсязі, в результаті чого, за відповідачем лічиться заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6066,73грн, відповідно до розрахунку ВДВС від 12.11.2014р. Згідно ст.196 Сімейного кодексу України, вона має право на стягнення неустойки в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За її розрахунком, за період з 27 вересня 2011року по 01 листопада 2014року сума неустойки , яку відповідач має сплатити на її користь, складає 34075,60грн. Просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 34 075,60грн. Представник позивача в судовому засіданні наполягає на позові і просить його задовольнити з підстав викладених в позові. Не заперечує проти того, що неустойка за період 2014року має бути нарахована на заборгованість по аліментам , яка викладена в розрахунку державного виконавця від 27.01.2015року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що відповідач є приватним підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування. Його доход зазначається в декларації по закінченні поточного року. Протягом 2012-2013р.р. ВДВС нараховувало йому аліменти спочатку по середньому заробітку в місті. Після того, як він надавав декларацію, йому перераховували розмір аліментів, який становив не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Він не ухиляється від сплати аліментів. В 2013році він регулярно сплачував аліменти. Були випадки, коли розмір аліментів був трішки меншим ніж нарахування. В 2014році його матеріальний стан значно змінився, і він не мав можливості щомісячно сплачувати аліменти. Вважає, що в цьому є вина позивача, оскільки за її зверненням особи з незаконних воєнних формувань, які перебували в місті Дружківка в період з квітня - липня 2014року, утримували його в підвалі, вимагали від нього кошти, які він частково вимушений був сплатити. Невідомі особи спалили його торгівельний кіоск на ринку. Все це вплинуло на його доходи в 2014році. Він перебував в лікарні, що вимагало від нього додаткових витрат на лікування. Крім того, співмешканець позивачки побив його, що також позбавило його можливості в повній мірі займатися підприємницькою діяльністю, що вплинуло на його доход . В розрахунку за 2014рік ВДВС також нарахувало йому аліменти виходячи з розміру середньої заробітної плати, але його доход за 2014рік не перевищував 8000грн, тому щомісячний платіж на кожну дитину має нараховуватися в розмірі не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на кінець 2014року він не має заборгованості по аліментам взагалі. Просить врахувати стан його здоров»я, матеріальний стан, розмір заборгованості по аліментам, який значно менше, ніж нарахована позивачем пеня, та відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що визнається відповідачем. Відповідно до виконавчого листа № 2-1118/2011 від 22.11.2011 року, виданого Дружківським міським судом, з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] та [PERSON], аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 27 вересня 2011року і досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист видано 22 листопада 2011року. (а.с.10). Суд встановив, що 21.02.2012 року позивач звернулась до ВДВС Дружківського МУЮ із заявою про прийняття зазначеного виконавчого листа на виконання (а.с.26). 22.02.2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с. 25,26). В березні 2012року відповідача викликали до ВДВС м.Дружківки для сплати боргу за виконавчим документом, після чого відповідач сплатив 15 березня 2012року на виконання рішення суду аліменти за період жовтень - грудень 2011року 900грн, 16 березня 2012року сплатив аліменти за період січень-лютий,березень 2012р. в сумі 600грн. (а.с.38 зв., 73) Згідно розрахунків державного виконавця ВДВС Дружківського міського управління юстиції від 28.11.2014року та від 27 січня 2015року відповідач мав заборгованість по аліментам за період з 27.09.2011 року по 31.10.2014 року в розмірі 2170,66 грн., з розрахунку 22870,66 грн - 20700грн, де 22870,66грн нараховані аліменти, 20 700грн- сплачені аліменти (а.с. 61,99). Позивач погоджується з розрахунком державного виконавця від 27.01.2015року (а.с.99), в якому аліменти нараховуються виходячи з 30% прожиткового мінімуму на дитину. Позивач також не оспорює період, за який сплачені аліменти і зазначений відповідачем в квитанціях (а.с.73-87). Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї соби. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не погоджується з доводами представника позивача, що пеня винна нараховуватися на заборгованість по аліментам за період з 27 вересня 2011 року по 22 лютого 2012 року в розмірі 2170,66 грн. Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Тобто нарахування пені має бути відбуватися на суму заборгованості, яка виникла з моменту здійснення примусового виконання виконавчого листа - з березня 2012 року. Таким чином суд вважає, що підстави для нарахування неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 27 вересня 2011 року по лютий 2012року відсутні. Із розрахунку заборгованості від 28.11.2014 року і квитанцій про сплату аліментів вбачається, що відповідач почав сплачувати аліменти на користь позивача з березня 2012 року, після виклику його до державного виконавця, повідомлення про необхідність виконання рішення суду, сплативши аліменти в сумі 600грн за березнь 2012року, а також частково сплатив аліменти за попередні місяці в загальній сумі 900грн і в подальшому періодично сплачує аліменти не в повному обсязі (а.с. 61, 73). Оскільки позивач не оспорює, що 600грн було сплачено відповідачем за березень 2012року, суд вважає можливим зарахувати цю суму в рахунок сплати аліментів за березень 2012р. Розмір заборгованості по аліментам, на яку має бути нарахована пеня, складає- за період з 01.03.2012 року до 01.11.2014 року в сумі 2089,6грн., виходячи з наступного: з розрахунку заборгованості від 28.11.2014р, та від 27.01.2015р, а також довідки ВДВС від 02.07.2013р, (а.с.36,61,99) вбачається, що станом на 02.07.2013року заборгованість по аліментам погашена в повному обсязі. В період з серпня 2013 по жовтень 2014р відповідачу нараховані аліменти в сумі 9109,6грн , сплачено за цей період 7020грн, таким чином сума заборгованості складає 2089,6грн. Суд вважає, що відповідачем не доведено в судовому засіданні, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини. Представник відповідача посилається на те, що саме за проханням позивачки його утримували в підвалі, вимагали кошти, спалили торгівелний кіоск, але доказів що це відбувалося за проханням позивачки суду не надано, тому суд вважає, що заборгованість виникла з вини відповідача. Таким чином розмір пені станом на 01.11.2014 року на заборгованість по аліментам, яка виникла у період з березня 2012 року по жовтень 2014 року включно, складає 11 035,13грн з наступного розрахунку: В березні 2012року нараховано аліменти 601,50грн, сплачено позивачем 600грн, борг складає 1,5грн, кількість простроченних днів 457 з 01.04.2012 по 01.07.2013р., сума пені 6,86грн; (а.с.73, 83) квітень 2012р сума несплачених аліментів 313,5грн, кількість прострочених днів 427 з 01.05.2012 по 01.07.2013р, пеня 1340,78грн; (а.с.74,83) травень 2012р -несплачені аліменти 313,5грн , прострочені дні 396, з 01.06.2012 по 01.07.2013р , пеня 1243,44грн (а.с.74,83) За червень 2012р нараховані аліменти 613,5грн, які позивач оплачує 12 липня 2012р (а.с.75), прострочені дні 11, з 01.07.2012р по 11.07.2012р , пеня 67,49грн; За липень 2012р нараховані - 618,3грн, 12.07.2012р оплачено 526,5грн (а.с.75), несплачені - 91,8грн , прострочені дні 335, з 01.08.2012 по 01.07.2013р , пеня 307,53грн; Серпень 2012р несплачені аліменти 18,3грн , кількість прострочених днів 304, з 01.09.2012 по 01.07.2013р , пеня 55,63грн; (а.с.75,83). Вересень 2012р нараховані аліменти 618,3грн, які позивач оплачує 16 жовтня 2012р (а.с.76), прострочені дні 15, з 01.10.2012 по 15.10.2012р , пеня 102,2грн; Жовтень 2012р нараховані аліменти 627,3грн , 16.10.2012р оплачено 581,7грн (а.с.76,83), несплачені 45,6грн, прострочені дні 243, з 01.11.2012 по 01.07.2013р , пеня 110,81грн; Листопад 2012р несплачені аліменти 27,3грн, кількість прострочених днів 213, з 01.12.2012 по 01.07.2013р, пеня 58,15грн. (а.с.76,83) Грудень 2012р несплачені аліменти 47,4грн, кількість прострочених днів 182, з 01.01.2013 по 01.07.2013р, пеня 86,27грн (а.с. 77,83). Січень 2013р несплачені аліменти 54,6грн, кількість прострочених днів 151, з 01.02.2013р по 01.07.2013р., пеня 82,45грн; (а.с. 78,83) Лютий 2013р, несплачені аліменти 4,6грн, кількість прострочених днів 123, з 01.03.2013р по 01.07.2013р., пеня 5,66гн; (а.с. 78,83) Березень 2013р несплачені аліменти 4,6грн, кількість прострочених днів 92, з 01.04.2013р по 01.07.2013р, пеня - 4,23грн (а.с. 79,83); Квітень 2013р несплачені аліменти 4,6грн, кількість прострочених днів 62, з 01.05.2013р по 01.07.2013р. , пеня - 2,85грн (а.с. 79,83). Травень 2013р несплачені аліменти 504,6грн, кількість прострочених днів 25, з 01.06.2013р по 25.06.2013р, пеня - 126,15грн (а.с. 80). Станом на 02.07.2013р заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджується розрахунком ВДВС та довідкою державного виконавця (а.с.36,61). В період серпень-жовтень 2013р відповідач здійснює оплату аліментів з переплатою в сумі 256,2грн, ( 654,6*3-740*3), які суд вважає можливим зарахувати в рахунок платежу аліментів за листопад 2013р (а.с. 81,82). Листопад 2013р несплачені аліменти 398,4грн, кількість прострочених днів 375, з 01.12.2013 по 11.12.2014р , пеня 1494грн (а.с. 87) Грудень 2013р несплачені аліменти 394,6грн, кількість прострочених днів 345, з 01.01.2014р по 11.12.2014р., пеня - 1361,37грн (а.с. 83,87) Січень 2014р несплачені аліменти 295,4грн,кількість прострочених днів 314, з 01.02.2014р по 11.12.2014р , пеня 928грн (а.с. 84,87) Лютий 2014р несплачені аліменти 295,4грн, кількість прострочених днів 286, з 01.03.2014 по 11.12.2014р , пеня 845грн (а.с. 84,87). Березень 2014р несплачені аліменти 695,4грн, кількість прострочених днів 72 , з 01.04.2014р по 11.06.2014р , пеня 500,69грн (а.с. 85) Квітень 2014р несплачені аліменти 695,4грн, кількість прострочених днів 42, з 01.05.2014р по 11.06.2014р, пеня 292,07грн (а.с. 85) Травень 2014р несплачені аліменти 536,2грн , кількість прострочених днів 194, з 01.06.2014р по 11.12.2014р, пеня - 1040,23грн (а.с.85,87) Червень 2014р несплачені аліменти 695,4грн, кількість прострочених днів 63, з 01.07.2014 по 02.09.2014р, пеня - 438,10грн (а.с. 85) Липень 2014р нараховані аліментів 695,4грн, 03 вересня 2014р відповідач оплачує 504,6грн, тому кількість прострочених днів складає 32, з 01.08.2014 по 02.09.2014р, пеня 161,48грн (а.с. 85). Залишок нарахованих аліментів в сумі 190,8грн , оплачує 12 грудня 2014р, тому кількість прострочених днів складає 133, з 01.08.2014р по 11.12.2014р , пеня 253,76грн (а.с.87) Серпень 2014р несплачені аліменти 309,6грн, кількість прострочених днів 37, з 01.09.2014р по 07.10.2014р, пеня 114,55грн (а.с.86); Вересень 2014р несплачені аліменти 19,2грн, кількість прострочених днів 28, з 01.10.2014 по 28.10.2014р , пеня 5,38грн(а.с.86) 6,86+1340,78+1243,44+67,49+307,53+55,63+102,2+110,81+58,15+86,27+82,45+5,66+4,23+2,85+126,15+1494+1361,37+928+845+500,69+292,07+1040,23+438,10+161,48+253,76+114,55+5,38 = 11 035,13 Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З урахуванням розміру заборгованості по аліментам 2089,6грн, який є значно меншим, ніж розмір пені 11 035,13грн, матеріального становища відповідача, яке підтверджується довідкою ДПІ від 23.10.2011р (а.с.37), податковою декларацією (а.с.71), стану здоров»я відповідача (а.с. 46, 102,104) суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, що не суперечить засадам справедливості, добросовісності, розумності та стягнути з нього пеню на користь позивача в розмірі 3 500 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по судовому збору в сумі 243,60 грн. В решті позову відмовити

Outcome: partial