Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У жовтні 2020 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини від всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що з 23 серпня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Також позивач зазнає, що сторони проживають окремо, а неповнолітні дти проживають з матір`ю та знаходяться на повному її утриманні, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Враховуючи наведене просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі Ѕ частини від всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дітьми повноліття з 23 жовтня 2020 року. 28 жовтня 2020 року Святошинським районним судом міста Києва відкрито провадження у даній справі. 04 грудня 2020 від відповідача надійшла заява про часткове визнання позову; останній просив встановити суд призначені аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року закрито провадження у даній справі; справа призначена до розгляду по суті на 18 січня 2021 року. 18 січня 2021 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача. В судове засідання сторони не з`явились Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають з 23 серпня 2016 року у шлюбі, зареєстрований Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві, про що зроблено а/з № 972. Від вказаного шлюбу cторони мають доньку [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, сторони почали проживати окремо, позивач проживає разом з дітьми у квартирі [ADDRESS] . Позивач зазначає що відповідач у вихованні дитини участі не приймає, в даний час [PERSON] не працює, у зв`язку з чим, позивач була вимушена звернутись до суду. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Таким чином, судом встановлено, що відповідач який є батьком неповнолітніх дітей, проживає окремо від них та позивача, кошти на утримання дитини не надає в розмірі достатньому для повноцінного існування, утримання та розвитку дитини, а також з урахуванням часткового визнання позовних вимог, тому є доцільним стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 23.10.2020 та до досягнення [PERSON] повноліття, оскільки вказана сума в змозі в достатній мірі забезпечити нормальний рівень для проживання та розвитку дітей відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial