Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Дубівської селищної ради, [PERSON] про скасування рішення сільської ради та усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та спадковим майном, посилаючись на те, що по [ADDRESS] б/н, в смт. Дубове їй на праві власності з 15.12.2014 року належить земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER], площею 0,0354 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.12.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також вона успадковує спадковий житловий будинок, що раніше значився за адресою [ADDRESS], а тепер [ADDRESS]. Однак доступ до належної їй на праві власності земельної ділянки та спадкового житлового будинку, здійснюється по дорозі загального користування, яка розташована між [ADDRESS] з лівої сторони, у якому проживає [PERSON] та будинком з правої сторони, у якому проживає інший сусід. Посередині під'їзної дороги до її земельної ділянки і спадкового будинку сусід [PERSON] самовільно почав використовувати погріб, став оновлювати і розширяти огорожу погріба, покрівлю над ним, а також постійно залишає посередині дороги автомобіль свій особисто та дозволяє зберігати на ніч автомобілі іншим односельчанам, чим умисно чинить їй перешкоди у користуванні, як земельною ділянкою, так і спадковим житловим будинком. Крім цього вона довідалася про те, що [PERSON] звернувся із заявою до Дубівської селищної ради і рішенням №861 від 31.01.2015 року двадцять восьмої сесії VІ-го скликання Дубівської селищної ради було вирішено надати йому дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки площею 0,0036 га. в [ADDRESS], для будівництва гаража на цій дорозі загального користування, в кінці якої і розташований погріб, до користування якого самовільно приступив [PERSON] Вона звернулася із заявою до органу місцевого самоврядування щоб скасували своє рішення, оскільки прийняття такого рішення порушує її права на вільне користування, як земельною ділянкою, так і спадковим житловим будинком. Її звернення до органу місцевого самоврядування були розглянуті, в тому числі і з виїздом на місце, і їй було рекомендовано звернутися до суду, оскільки орган місцевого самоврядування вважає, що не може самостійно скасовувати своє попереднє рішення. Тому, просить визнати протиправним та скасувати рішення №861 від 31 січня 2015 року двадцять восьмої сесії VІ-го скликання Дубівської селищної ради, згідно якого було надано дозвіл [PERSON] мешканцю [ADDRESS] на розробку проекту відводу земельної ділянки площею 0,0036 га. в [ADDRESS], що є на дорозі загального користування та зобов'язати відповідача - [PERSON] усунути і не чинити перешкод у користуванні нею належним їй на праві власності земельною ділянкою за кадастровим номером [NUMBER], площею 0,0354 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та спадковим житловим будинком [ADDRESS] шляхом припинення користування погребом на дорозі загального користування та знесення побудованої надбудови над ним і приведення земельної ділянки у придатний для використання за її призначенням стан, як під'їзної дороги загального користування та заборонити залишати на цій дорозі на стоянці транспортні засоби. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що [PERSON] має право на приватизацію спірної земельної ділянки, оскільки на вказані земельній ділянці має у власності нерухоме майно, а саме погріб. Крім цього, звертає увагу на те, що позивачка [PERSON] не є власником спадкового майна і її права як спадкоємця не порушено. Представник Дубівської селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просить їх задовольнити, оскільки спірна земельна ділянка виділена [PERSON] на під'їзній дорозі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача [PERSON], представника Дубівської селищної ради, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER], площею 0,0354 га., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.12.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до заяви про прийняття спадщини від 20 березня 2006 року позивачка є спадкоємцем майна матері - [PERSON], втому числі і житлового будинку [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні доступ до вказаної земельної ділянки та спадкового будинку позивачки можливий по [ADDRESS]. Разом з цим встановлено, що в провулку цієї вулиці, тобто на частині під'їзної дороги до земельної ділянки та спадкового будинку позивачки, [PERSON] має у власності погреб, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21 січня 1976 року за реєстровим №150 та доданою до нього справою в якій міститься зведений оціночний акт по домоволодінню та план будинку. Рішенням №861 від 31 січня 2015 року двадцять восьмої сесії VІ-го скликання Дубівської селищної ради було вирішено надати дозвіл [PERSON], мешканцю [ADDRESS] на розробку проекту відводу земельної ділянки площею 0,0036 га. в [ADDRESS], для будівництва гаража. З викопіровки з публічної кадастрової карти частини [ADDRESS] та абрес-схеми розташування земельної ділянки наданої [PERSON] оскаржуваним рішенням встановлено, що земельна ділянка, на яку [PERSON] на дано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки, площею 0,0036 га захоплює частину під'їзної дороги загального користування, у зв'язку з чим позивачка не має встановленого нормами ДБН під'їзду до своєї земельної ділянки та спадкового майна. Відповідно до п.7-27 таблиці 7.1 ДБН проїзд до будинку має бути від 3 до 3,5 метра. В даному випадку Дубівська селищна рада повинна була врахувати цей факт приймаючи оскаржуване рішення та на дати дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки [PERSON] площею, що не порушувала б права позивачки. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Та згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. А відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вище наведеного, суд вважає, що оскаржуваним рішенням порушено права позивачки щодо користування земельною ділянко, яка знаходиться по [ADDRESS] та спадковим житловим будинком [ADDRESS]., а тому позов в частині визнання протиправним та скасувати рішення 28-ої сесії 6-го скликання Дубівської селищної ради від 31 січня 2015 року №816, згідно якого було надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту відводу земельної ділянки , площею 0,0036 га в [ADDRESS]., слід задовольнити. Разом з цим у відповідності до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. З наведених норми Закону право приватної власності на майно є не порушним, а тому суд не може заборони [PERSON] користуватися погребом, що є його власністю. Разом з цим, суду не надано жодного доказу, що [PERSON] збудував надбудову над погребом та на під'їзній дорозі залишає транспортні засоби, які загороджують під'їзд позивачці до свого майна, а тому в частині позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спадковим майном позивачки , шляхом припинення користування відповідачем погребом, знесенням надбудови над ним, приведення земельної ділянки у придатний для використання стан та заборони залишати на цій дорозі транспортні засоби, слід відмовити.

Outcome: partial