Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.12.2019 року звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.11.2017 року за цивільною справою №766/9981/17 було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісячно та додаткові витрати в розмірі 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів було змінено рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2017 року до 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з 12.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що змінився матеріальних стан позивача, яка на момент звернення до суду перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна, поліпшенням матеріального стану відповідача, який має стабільний та достатній заробіток, має можливість відпочивати за кордоном, 10.12.2018 року за ним було зареєстровано земельну ділянку та нерухоме майно, також на його ім`я зареєстровані близько дев`яти транспортних засобів, а також два вантажних, також з урахуванням погіршення стану здоров`я дитини, яка потребує домашнього догляду, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2017 року у справі №766/9981/17, які сплачуються [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 28.01.2020 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.08.2020 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позвах вимог, зазначив, що станом на час звернення до суду позивач не перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна, її реєстрація там була припинена 16.08.2019 року, позивач не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці, а тому вважає, що стороною позивача не доведено погіршення її матеріального стану. Дитина хронічними захворювання не страждає, а тому потреба у її домашньому догляді відсутня. Щодо поліпшення свого матеріального стану відповідач зазначив, що 10.12.2018 року право власності на земельну ділянку було зареєстровано після укладання договору про визначення часток у спільній власності від 25.07.2016 року та договору про розірвання договору купівлі-продажу від 10.12.2018 року. Тобто з моменту винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів він не набував права власності на земельну ділянку. Зазначені позивачем записи в позові про право власності відповідача на нерухоме майно саном на 12.12.2019 року на теперішній час не актуальні. А належні відповідачу по 1/2 частин двох земельних ділянок та житловий будинок у квартирі з господарською прибудовою знаходяться в іпотеці. Щодо реєстрації за відповідачем десяти транспортних засобів, відповідач зазначив, що ці дані не відповідають дійсності, оскільки частина з них знята з реєстрації, частина відсутня, один із автомобілів, який потребував ремонту, відповідачем було подаровано багатодітній родині, а тому позивачем не доведено поліпшення матеріального стану відвідача після винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів. Крім цього, відповідач зазначив, що сплачує позивачу кожен місяць 1500,00 гривень в рахунок аліментів на утримання дитини та 500,00 гривень додаткових витрат на дитину. Також на утриманні відповідача перебувають його батьки, які є пенсіонерами, та періодично потребують лікування. У зв`язку з цим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 30.11.2020 року представник позивач [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що позивач перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна, а з 16.08.2019 року лише припинено виплату їй допомоги по безробіттю. Довідка про потребу дитини у домашньому догляді датована 20.11.2019 року строком своєї дії до 10.03.2020 року підтверджує те, що у зазначеному у довідці часі дитина дійсно перебувала під домашнім доглядом матері, яка у зв`язку з цим була вимушена не працювати. Щодо транспортних засобів, сторона позивача зазначає, що відомості були надані актуальними, факт розпорядження транспортними засобами відповідачем не доведено, а зазначене у відзиві про те, що відповідачем один із транспортних засобів було подаровано багатодітній родині підтверджує факт можливості відповідача допомагати дитини у вигляді сплати аліментів у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. У зв`язку з чим, просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засідання позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що не має постійного доходу, не працює, отримує тимчасовий заробіток близько 5000-7000 гривень на місяць. Не спроможний сплачувати аліменти у розмірі, що просить стягнути позивач. Крім того, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Доказів їх утримання він не має. Не спростовує виїзди за кордон для відпочинку, зазначив, що здійснював їх за рахунок друзів, знайомих. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідка, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №308, складеного 09.04.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.11.2017 року за цивільною справою №766/9981/17 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно з моменту звернення 12.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто в рахунок додаткових витрат в розмірі 500,00 гривень щомісячно з моменту звернення 12.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2017 року за цивільною справою №766/9981/17 збільшено розмір стягнутих за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.11.2017 року аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , з 1000,00 гривень до 1500,00 гривень щомісячно з моменту звернення до суду 12.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З довідки Херсонського міського центру зайнятості від 14.11.2019 року вбачається, що [PERSON] перебувала на обліку як безробітна та в період з 13.11.2016 року по 16.08.2019 року отримувала допомогу по безробіттю. Згідно довідки №398 КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім.Є.Є.Карабелеша» від 20.11.2019 року [PERSON] , [INFO] , з 15.10.2017 року перебуває на диспансерному лікуванні, потребує домашнього догляду з 20.11.2019 року, довідка дійсна до 10.03.2020 року. З довідки КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім.Є.Є.Карабелеша» від 29.11.2019 року №10-47 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , в період з 29.04.2018 року по 28.11.2019 року хворіла близько одинадцяти раз, зокрема з них дев`ять разів на ГРВІ та дитина перебуває на обліку з діагнозом рецидивуюча вірусна інфекція з 27.12.2017 року. З квитанцій за період з листопада 2019 року по серпень 2020 року вбачається відвідування [PERSON] тренінгу « [PERSON] », вартість яких становить 1000,00 гривень/місяць. З квитанцій, наданих стороною позивача, за грудень 2020 року та січень 2021 року вбачається несення позивачем витрат на їжу, дитячий одяг, іграшки та ліки для дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З трудової книжки відповідача [PERSON] вбачається здійснення останнього запису про звільнення з роботи за власним бажанням 19.11.2008 року. З витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 18.12.2019 року вбачається, що на ім`я [PERSON] зареєстровано десять транспортних засобів з 2003 року по 31.03.2018 року. Суд критично відноситься до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.12.2020 року, наданого стороною відповідача, оскільки він був зроблений щодо окремого об`єкта нерухомого майна та не містить всіх даних реєстру нерухомого майна щодо наявності у відповідача іншого нерухомого майна. Крім цього, дані відомості спростовуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.12.2019 року, наданою стороною позивача, з якої вбачається, що після винесення рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, зокрема 10.12.2018 року за відповідачем було зареєстровано право власності на 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості. також 10.12.2018 року за відповідачем було зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку у квартирі з господарчою прибудовою по [ADDRESS] на підставі договору про розірвання договору купівлі-продажу від 10.12.2018 року та свідоцтва про право власності. Суд не приймає до уваги наданий стороною відповідача іпотечний договір від 10.07.2007 року, оскільки строк виконання основного зобов`язання визначено 09.07.2012 року, а тому станом на сьогоднішній день воно має вже бути виконаним. Згідно інформації бази даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.09.2020 року за період з 01.01.2018 року по 15.09.2020 року відповідачем [PERSON] було перетнуто державний кордон України 35 разів. Зі світлин, наданих стороною позивача вбачається відвідування відповідачем іноземних країн з метою відпочинку, зазначена обставина відповідачем в судовому засіданні не оспорювалась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що з 2015 року разом з відповідачем мають спільний бізнес з продажу запчастин до транспортних засобів та отримують з цього прибуток близько 10000 гривень на місяць. Зі слів відповідача він отримує грошові кошти з Підприємства "Холодсервіс", яку суму йому не відомо. Відповідач часто від`їжджає на відпочинок за кордон. Судом встановлено згідно актового запису про народження №70, складеного 21.10.1961 року, батьками відповідача [PERSON] записані: [PERSON] та [PERSON] . З посвідчень вбачається, що батьки відповідача є пенсіонерами. Також з виписок з історій хвороб встановлено, що [PERSON] в період з 06.06.2016 року по 14.06.2016 року та 28.07.2016 року по 15.08.2016 року знаходився на лікуванні, проте доказів того, що саме відповідачем було надано грошові кошти на лікування батька стороною відповідача суду не надано, так само не надано доказів перебування батьків пенсіонерів на утриманні відповідача. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст.\~182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192\~СК\~України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~15\~травня\~2006\~року\~№3\~«Про\~застосування\~судами окремих\~норм\~Сімейного\~кодексу України\~при\~розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184\~СК\~України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192\~СК\~України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, покращення матеріального стану відповідача, що підтверджується набуттям права власності на нерухоме майно, неодноразовим перетином державного кордону України з метою відпочинку в іноземних країнах, а також того факту, що один із транспортних засобів, який був зареєстрований за відповідачем, останнім було подаровано багатодітній родині, з чого вбачається відсутність у нього потреби в цьому транспортному засобі, суд вважає, за необхідне збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2017 року за цивільною справою №766/9981/17, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі з 1500,00 гривень щомісячно до 3500,00 гривень щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial