Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.07.2013 року о 15.00 год. на 300 км. + 890 м. а/д Київ - Одеса, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель» [NUMBER], порушив п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України , в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом марки «Ніссан» [NUMBER], що належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], чим здійснив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 09.03.2013 року відповідача визнано винним у скоєнні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. Позивач замовив у ФОП [PERSON] звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди. Відповідно до звіту № 24/08/13 від 08.08.2013 року матеріальна шкода, завдана позивачеві складає 95 604 грн.14 коп. Крім того позивач оплатив транспортування пошкодженого т/з «Ніссан» [NUMBER] в сумі 10 027 грн. Внаслідок ДТП позивачеві було завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що автомобіль позивача знищений та для використання не придатний . Організація пересування відповідача та членів його сім'ї вимагає значних зусиль та додаткових витрат. Також у результаті зіткнення позивач сильно злякався та знаходився у шокованому стані тривалий час. Такі переживання здійснили тяжкий емоційний вплив та завдали емоційних страждань. Крім того, позивачеві важко перенести пошкодження його автомобілю. Він багато років збирав кошти для його купівлі та приклав чималих зусиль для його придбання та підтримки у бездоганному стані, а відтак пошкодження транспортного засобу для нього є дуже болючим. Виходячи з положень ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як вбачається з ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 1187 Цивільного Кодексу України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Провіта» по полісу № АВ/7903552. Відповідно до умов Полісу ліміт відповідальності за шкоду. Завдану майну складає 50 000,00 грн., франшиза 1 000,00 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розрахунок: матеріальної шкоди наступний 95 604,14 грн. (мат. збиток) - 49 000,00 грн. (ліміт відповідальності) = 46 604,14 грн. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В зв»язку з цим позивач просить постановити рішення, яким стягнути із відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 46 604грн. , витрати по оплаті транспортування в сумі 10 027 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судовий збір в сумі 795,72 грн. Представник позивача [PERSON] по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив постановити рішення, яким рішення, яким позов задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, підтримала заперечення від 04 лютого 2014 року та просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, в результаті всебічного, повного та об"єктивного їх дослідження , суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.07.2013 року о 15.00 год. на 300 км. + 890 м. а/д Київ - Одеса, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель» [NUMBER], порушив п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України , в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом марки «Ніссан» [NUMBER], що належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], чим здійснив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 09.03.2013 року відповідача визнано винним у скоєнні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу. Відповідно до звіту № 24/08/13 від 08.08.2013 року матеріальна шкода, завдана позивачеві складає 95 604 грн.14 коп. Крім того позивач оплатив транспортування пошкодженого т/з «Ніссан» [NUMBER] в сумі 10 027 грн. На день ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Провіта» по страховому полісу № АВ/7903552. Відповідно до умов Полісу ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну складає 50 000 грн., франшиза 1 000 грн. Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2014 року з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь [PERSON] стягнуто суму страхового відшкодування 49 000 грн., витрати по оплаті експертизи в сумі 700 грн. та судові витрати в сумі 497 грн., а всього 50 197 грн. Вищевказаним рішенням встановлено, що сума матеріальної шкоди, завдана позивачу складає 95 605 грн.14 коп. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому доводи представника відповідача про те, що вищевказана сума матеріальної шкоди є явно завищеною та не відповідає дійсності, не може стати підставою для відмови в позові. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала Згідно зі ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Обговорюючи питання про суму матеріальної шкоди, суд виходить з наступного: матеріальна шкода по звіту 95 604,14 грн. - страхове відшкодування 49 000 грн. = 46 604,14 грн. Тому вищевказану суму шкоди слід стягнути з відповідача на користь позивача. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по транспортуванню автомобіля в сумі 10 027 грн. ( квитанції № 003854 від 29 липня 2013 року та № 00205 від 23.09.2013 року). Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано суду доказів того, що пошкоджений автомобіль перетинав кордон України та Росії, не можуть стати підставою для відмови в цих вимогах. Суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати матеріальної шкоди , позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає у перенесеному ДТП, вимушених змінах у нормальному активному способі життя, що призводило до затрати позивачем додаткових зусиль та часу для організації свого життя. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода , завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати в порушенні права власності, порушенні нормальних життєвих зв"язків через не можливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. Вказану суму суд вважає явно завищеною та також, що не відповідає його моральним стражданням, а тому моральну шкоду слід стягнути в сумі 1 000 грн. Моральна шкода в сумі 9 000 грн. до задоволення не підлягає. Поскільки позивач при зверненні з позовом до суду сплатив судовий збір в сумі 795 грн. 72 коп., а позов задоволено на суму 57 631 грн. 1 4 коп., то 1% ціни позову складає 576 грн. 31 коп. Вказану суму судових витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial