Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення участь у вихованні дитини, посилаючись на наступні обставини. У неї є онук [PERSON] [INFO] , який є сином її сина [PERSON] . З 03.10.2009 року до 21.10.2013 року її син [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . 21.10.2013 року їх шлюб було розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду. У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] , який після їхнього розлучення залишився жити з матір`ю. Після розлучення у сина з [PERSON] залишились напружені стосунки і вона перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, внаслідок чого усувати ці перешкоди і визначати час для побачень з дитиною довелося спочатку через виконком Нікопольської міської ради, а потім через суд. Навіть, після отримання рішення суду сину довелось звертатись у виконавчу службу для його виконання. Повного порозуміння стосовно виховання сина и побачень з ним у її сина з [PERSON] немає і до теперішнього часу, тому інколи виникають проблеми з побаченнями її сина з дитиною. Вона постійно мешкає у м.Верхньодніпровську Дніпропетровської області, працює в школі вчителем. Приблизно, раз на місяць приїжджає у м.Нікополь в гості до сина, щоб побачити його і онука [PERSON] (це вона може зробити тільки у вихідні дні, а саме - тільки у неділю, коли її син [PERSON] забирає свого сина [PERSON] на побачення з 08.00 год. неділі до 18.00 год. неділі. Оскільки їй потрібно вирушати додому вже після обіду, її спілкування з онуком обмежується тільки декількома годинами. Причому, в цей же час її син [PERSON] теж хоче спілкуватись зі своєю дитиною, що не є зручним для всіх них, а дитина швидко втомлюється. Траплялись випадки, коли [PERSON] не давала сина для побачень, тоді і вона не мала можливості побачити онука, хоча для цього приїжджала з Верхньодніпровська. Вона неодноразово просила [PERSON] дати їй окремий від сина час бачити онука на вихідних, коли вона приїжджає до сина, але та відмовляла їй, говорячи, що вона може бачити онука тільки під час його побачень з батьком, тобто її сином [PERSON] Або погоджувалась піти назустріч лише за умови задоволення її сином [PERSON] певних її майнових вимог. Вона дуже любить свого онука [PERSON] і хоче його бачити частіше, спілкуватись з ним більше, а не поспіхом, відбираючи час спілкування у батька з сином. Вона теж хоче брати участь у вихованні онука, тим паче, що вона є педагогом і хоче бачити, як він зростає. Баба та дід дитини по материнській лінії мешкають у м.Нікополь і мають достатньо часу для спілкування з онуком, а вона практично позбавлена часу для такого спілкування, що не є справедливим. Відповідно до ч.1 ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. А, згідно з ч.2 цієї статті, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Ця ж стаття надає їй право звернутись з позовом про усунення перешкод у спілкуванні і вихованні внука. За таких обставин звернулась до суду і просить усунути перешкоди з боку [PERSON] у спілкуванні між нею та онуком [PERSON] шляхом заборони вчинення дій, які будь-яким чином перешкоджають їх спілкуванню та зобов`язати її надавати їй онука для побачень у визначений судом час. А також визначити спосіб її участі у спілкуванні та вихованні онука у вигляді систематичних побачень без присутності [PERSON] за місцем проживання її сина [PERSON] та на території міста Нікополь з 08.00 год. суботи до 08.00 год. неділі (кожної останньої суботи місяця), з 08.00 год. вівторка до 08.00 год. четверга у період осінніх, зимових та весняних шкільних канікул, а також 10 днів у період літніх шкільних канікул для поїздки на море. Відповідачка надала до суду відзив на позов, в якому посилалась на те, що 03.10.2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у відділі РАЦС по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 641. Від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітнім. Їх шлюб виявився недовговічним. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 21.10.2013 року по справі № 182/6506/13ц шлюб між нею та [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу місце проживання їх сина визначено з нею. В своєму позові [PERSON] , в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, не зазначає доказів, що підтверджують її позовні вимоги. Вона лише голослівно зазначає, що нею, нібито, порушуються її права щодо спілкування з її онуком. Але ці твердження позивачки нічим не доведені. Вона і досі вільно спілкується зі своїм онуком, а її сином. До того ж, після розірвання їх з шлюбу [PERSON] син позивачки звертався до Нікопольського міськрайонного суду з приводу визначення способу його участі у спілкуванні та вихованні сина. Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 30.05.2014 року по справі № 182/1299/14-ц, визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні сина шляхом побачень тричі на тиждень: - з 08.00 години до 18-00 години у неділю; - з 17-00 години понеділка до 08-00 години вівторка; - з 17-00 години вівторка до 08-00 години середи. Місце зустрічей визначено за місцем проживання [PERSON] або в іншому місці за домовленістю між батьками без її участі. Таким чином, вона просто не може чинити перешкоди у спілкуванні бабусі з онуком під час його зустрічей з батьком. У позові [PERSON] зазначає, що дуже любить свого онука, хоче бачити, як він зростає. Зазначає, що проживає в іншому населеному пункті і не хоче бачити онука поспіхом, відбираючи час спілкування у батька з сином. Проте, позивачка вважає за можливе відбирати час спілкування з сином у неї. Адже, у разі задоволення її позову, дитина має перебувати усі вихідні дні з батьком та позивачкою. З позову [PERSON] випливає, що з батьком та з нею дитина має розважатись, а з мамою вона цього робити не має. З огляду на положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно з ч.2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання особи тощо), місце та час їхнього спілкування. Також, суд повинен виявити наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабою та онуком, враховуючи при цьому інтереси дитини, її вік, наявність інших родичів по лінії матері (баби та діда). Крім того, необхідно враховувати, що позивачка має можливість спілкуватись з онуком під час зустрічей [PERSON] з його батьком, який є її сином і не створює перешкод у спілкуванні з онуком. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.12.2018 року по справі № 541/319/17, провадження № 61-34873св18. З огляду на викладене, вважає, що позивачка не надала жодного доказу того, що нею чиняться перешкоди у її спілкуванні з онуком. На її думку, вона звернулась до суду з цим позовом, щоб подовжити тривалість зустрічей [PERSON] з його батьком. Також, позивачка не вважає за необхідне залучати до участі у розгляді її позову службу у справах дітей, хоча при наявності спору з питання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною участь цього органу є обов`язковою. Вона не заперечує проти задоволення позову [PERSON] в частині визначення способу її участі у спілкуванні та вихованні онука у вигляді поїздки на море для оздоровлення під час літніх канікул протягом 10 днів за попереднім узгодженням з нею. Тому просить суду задовольнити позов [PERSON] до неї про визначення способу її участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] , протягом 10 днів під час літніх шкільних канікул за попередньою домовленістю з нею. В іншій частині позову відмовити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що не може знайти порозуміння з невісткою з приводу спілкування з дитиною. Відповідачка - гарна мати, але вона зловживає своїм становищем і обмежує її час спілкування з онуком. В неї онук один, вона його дуже любить. Спілкуватись з онуком вона може лише в м.Нікополі. Кілька разів син з онуком приїздили до неї у Верхньодніпровськ, а потім [PERSON] заборонила. З січня 2019 року вона до невістки з приводу побачень з онуком не дзвонила, бо [PERSON] кілька разів казала їй, що спілкуватись вона зможе лише за рішенням суду. А вона онука дуже любить, разом із сином та онуком вона їздила на море на 7 днів. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав і суду пояснив, що протягом кількох років він є й адвокатом батька дитини, який виступає третьою особою в даній справі. Підтверджує, що між батьком та матір`ю хлопчика, дійсно, склались дуже неприязні відносини. Тому батько сина теж звертався до суду, щоб визначити порядок побачень з хлопчиком. Але зазначене рішення суду відповідачка виконує не завжди. Зараз вони звернулись до суду, бо його довірителька дуже любить свого онука, а не може регулярно зустрічатись з ним. Позивачка просить небагато: лише один день на місяць, щоб мати можливість спілкуватись з дитиною. І по разу в дні канікул та 10 днів з`їздити на море. Його довірителька - педагог, вона може багато чому навчити свого онука. Але через небажання матері хлопчика надавати бабусі онука для побачень, вони вимушені звертатись до суду. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково і додатково суду пояснила, що позивачка лукавить, говорячи про те, що вона не має можливості спілкуватись з дитиною. Вона кілька разів дозволяла сину залишитись з бабусею у невизначений судом час і перешкод у їх спілкуванні вона не чинить. Але зараз син сам часто не хоче йти до батька у визначений судом час і йде під її примусом, бо третя особа одразу ж пише заяви в міліцію, у службу у справах дітей, у виконавчу службу. Батько дитини не розуміє, що такими діями вони фактично роздирають дитину навпіл. У вихідні дні дитина хоче поспати, позайматись своїми справами в ліжку, а йому треба о восьмій годині вже бігти до батька. Бо , якщо син запізниться, батько одразу в усьому звинувачує її. Крім того, батько дитини відмовляється відвозити сина в школу, а, враховуючи те, що син знаходиться в батька до восьмої ранку у вівторок та середу, їй дуже незручно забирати дитину у батька вранці та відводити його до школи. Але вона виконує рішення суду, щоб у батька дитини не було приводів скаржитись на неї. Тільки страждає від цього їх син. Вона хоче, щоб побачення сина з ріднею відбувались за домовленістю між ними, а не за рішеннями суду. Тому вона не заперечує, щоб побачення сина з бабусею відбувались один день на місяць за домовленістю, крім його Дня народження, та 10 днів на літніх канікулах. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що він живе на мікрорайоні Жуковського. А дитина ходить до школи № 13, бо через дорогу від школи проживають батьки відповідачки по справі. Дитина постійно спілкується з дідом та бабою по материній лінії. А з його мамою син спілкуватись не може. Тому він позов своєї матері підтримує і просить задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачкою по справі вони не спілкувались. Але спілкувались із дитиною. [PERSON] їм казав, що мама не перешкоджає йому бачитись з татом та бабусею - позивачкою по справі. Але він сам іноді не хоче їхати до батька чи бабусі, бо в нього теж є якісь свої дитячі забавки. А іноді він просто хоче залишитись на вихідних вдома і нікуди не їхати. Але дитячі інтереси ніхто не враховує. Всі вирішують лише свої інтереси. Вважає, що дитина у вихідні дні повинна хоч трохи виспатися. Тому, якщо суд задовольнить позовні вимоги, то хоч з 10.00 ранку. Вона особисто не бачить нічого погано в тому, щоб бабуся спілкувалась з хлопчиком, але ж, бажано було б, щоб це відбувалось за бажанням дитини, а не примусово. Вислухавши сторони, представника позивача, третьої особи, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з Постановою Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 року (зі змінами та доповненнями), при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, „...суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання...". Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який пізніше було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Бабою малолітнього [PERSON] є позивач по справі - [PERSON] . Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] малолітній [PERSON] залишився проживати з матір`ю - відповідачкою по справі [PERSON] . Рішенням суду від 30.05.2014 року по справі № 182/1299/14-ц, визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] шляхом побачень тричі на тиждень: - з 08.00 години до 18-00 години у неділю; - з 17-00 години понеділка до 08-00 години вівторка; - з 17-00 години вівторка до 08-00 години середи. Місце зустрічей визначено за місцем проживання [PERSON] або в іншому місці за домовленістю між батьками без участі матері. В судовому засіданні позивачка зазначила, що, приїжджаючи в Нікополь, зупиняється у свого сина [PERSON] , якому судом вже визначено час спілкування з малолітнім [PERSON] . Тому позивачка має можливість спілкуватись з онуком в ті часи, коли він приходить до батька. Але, враховуючи ту обставину, що позивачка приїздить з іншого міста і їй необхідно повертатись додому в неділю, суд вважає за можливе визначити їй час побачення з онуком в суботу. З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи психологічний стан дитини, думку представника служби у справах дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Outcome: partial