Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулася з позовом про розірвання договору довічного утримання від 24 березня 2011 року, укладеного між нею та [PERSON]; зобов'язання Сьому Київську державну нотаріальну контору повернути їй правовстановлюючий документ на 1/3 частину квартири [ADDRESS], зняти заборону на відчуження 1/3 частини даної квартири, зареєструвати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження 1/3 частини квартири та зобов'язання Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві зареєструвати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що 24.03.2011 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого вона передала у власність належну їй на праві власності 1/3 частину квартири [ADDRESS], а відповідач зобов'язалася довічно повністю її утримувати. Проте відповідач умови договору не виконує, грошове утримання [PERSON] починаючи з вересня 2014 року їй не сплачується, що з врахуванням росту цін на споживчі товари та відсутність необхідної допомоги ставить її життя на межу виживання. Вона є інвалідом 3 групи з дитинства (глухоніма), отримує мінімальну пенсію, страждає на ряд хронічних захворювань і відповідно медичних висновків потребує щомісячних додаткових витрат на лікування і придбання ліків, допомоги від своєї доньки не має. Також відповідач, відповідно умов договору, як набувач, з часу його укладення не сплачує комунальних послуг, які сплачує лише вона. У зв'язку з цим просить розірвати спірний договір. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та викладені у ньому обставини. Відповідач та представники відповідачів в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв"язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та представників відповідачів і відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачем Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві суду подане клопотання з проханням закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо вказаного відповідача, посилаючись на те, що вимоги про зобов'язання провести державну реєстрацію підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2015 року вказана заява представника Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві задоволена та провадження у справі в частині заявлених вимог про зобов»язання Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві зареєструвати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] закрите. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Між [PERSON] та відповідачем [PERSON] 24 березня 2011 року укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Паньшиною О.В., зареєстрований у реєстрі за № 4-506, відповідно до умов якого позивач передала у власність відповідачу належну їй на праві особистої власності 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Згідно ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Пунктами 6, 7 договору довічного утримання передбачено, що [PERSON], як набувач, зобов'язується довічно повністю утримувати [PERSON], як відчужувача. Сторони домовились, що утримання (догляд), у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 800 грн. на місць. Грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладення цього договору, поштовим переказом з доставкою додому. Відповідно п. 8 договору довічного утримання, комунальні послуги за частину квартири у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені сплачує набувач. До оплачуваних комунальних послуг належать: квартплата, теплопостачання, електропостачання, водопостачання (гарячу, холодну воду), абонентська плата за телефон. Відповідно довідки по формі № 3, виданої ЖБК «Русанівський» від 02.03.2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрована позивач, як колишній власник (а.с. 8). Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач з вересня 2014 року припинила виплачувати їй кошти по 800 грн., які відповідно умов спірного правочину зобов'язана сплачувати щомісячно, крім того, жодного разу, починаючи з часу укладення договору по даний час, не оплачувала за комунальні послуги, витрати по сплаті яких несе вона (позивач) особисто, в підтвердження чого позивач надала суду рахунки на сплату житлово-комунальних послуг, за електроенергію, а також поштові перекази відповідача. В спростування вищевикладеного будь-яких доказів відповідачем [PERSON] суду не надано. Згідно п. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язків, незалежно від його вини. Отже, судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за укладеним договором довічного утримання порушує, оскільки щомісячно грошове утримання позивачу не сплачує та не оплачує комунальні послуги за 1/3 частку квартири [ADDRESS]. У зв'язку з цим вимоги в частині розірвання договору підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Позивач також просить зобов'язати Сьому Київську державну нотаріальну контору повернути їй правовстановлюючий документ на 1/3 частину квартири [ADDRESS], зняти заборону на відчуження 1/3 частини даної квартири та зареєструвати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження 1/3 частини квартири. Проте позивачем не надано доказів щодо порушення її прав Сьомою Київською державною нотаріальною конторою в особі відповідача Головного управління юстиції у м. Києві, тому суд вважає, що в цій частині вимог про зобов'язання даного відповідача вчинити дії позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial