Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 28 серпня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом із нею. Відповідач у добровільному порядку не виконує батьківський обов`язок по утриманню дитини. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує лише щомісячну соціальну допомогу у розмірі 860грн., а тому самостійно не може надати належне матеріальне утримання для дитини, достатнє для її віку, фізичного, розумового, морального та духовного розвитку. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та отримує стабільний, регулярний дохід. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 23 березня 2021 року представник позивача - [PERSON] подала заяву про зміну предмета позову. Просила стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. 05 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву. Вказав, що у листопаді 2020 року, їх з позивачем відносини погіршились та вони почали проживати окремо. Проте він продовжував брати активну участь у матеріальному забезпеченні їх спільної дитини. Коли він відбував на службу у травні 2020 року, залишив у повне розпорядження позивача накопичені ними кошти у розмірі 24 000 грн. Крім цього, протягом 2020 року його дружина отримала грошове забезпечення з роботи у розмірі 165 996,44 грн. Під час вагітності дружини та після народження сина він перераховував позивачу на картку кошти та купував товари, про які просила позивач. Після народження дитини позивач отримала від держави допомогу при народженні дитини двома платежами у розмірі 5000 грн. і 12 900 грн., та щомісячно отримує 860 грн. соціальної допомоги. На його утриманні також перебуває дитина від попереднього шлюбу, в користь якої він сплачує аліменти у розмірі 2/9 частин усіх видів заробітку згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2016 року. Також, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2016 року з нього стягнуто аліменти у користь непрацездатного батька у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку. Крім цього, на його утриманні перебуває мати, непрацездатного віку. Він працює в Управління Служби безпеки України в Тернопільській області та його середньомісячний дохід після сплати податків та інших обов`язкових платежів, відрахувань аліментів, складає в межах від 11 794,54 грн. до 12 753,13 грн. Зазначає, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, що становитиме близько 3181,99 грн. Вказана сума більша на 1260,99 грн. від мінімального рекомендованого розміру на одну дитину. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити частково, стягнувши з нього в користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. 09 квітня 2021 року представник позивача - [PERSON] подала відповідь на відзив. Вказала, що позивач під час вагітності неодноразово проходила стаціонарне лікування та приймала медичні препарати у зв`язку із загрозою переривання вагітності. Кошти, про які зазначає відповідач, а саме 24 00 грн. були накопичені сторонами спільно. Грошові кошти у розмірі 17 900 грн., які отримала позивач, є соціальною допомогою, яка виплачується державою як одна із соціальних гарантій захисту новонародженої дитини. Вказані кошти не можуть замінювати аліментів. Твердження відповідача про те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати не підтверджується належними доказами. Батько відповідача є власником частини квартири по [ADDRESS] , а у власності матері відповідача перебуває ѕ частин житлового будинку по [ADDRESS] . Посилаючись на наведене, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 20 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подав заперечення. Вказав, що на його утриманні перебуває син від першого шлюбу та непрацездатні батьки. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов частково, стягнувши з нього аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). У судовому засідання позивач та її представник позов підтримали, зіславшись на доводи викладені у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Просив розгляд справи проводити без його участі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 серпня 2018 року. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 вересня 2020 року. Син [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за №7541606 від 12 січня 2021 року, виданою управлінням державної реєстрації відділу реєстрацію проживання особи Тернопільської міської ради. Відповідач проживає окремо. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області віл 02 листопада 2016 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2/9 частин усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 червня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2016 року стягнуто з [PERSON] в користь його непрацездатного батька [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 листопада 2016 року. Як слідує з довідки за №86 від 19 березня 2019 року про грошове забезпечення, виданої Управлінням Служби Безпеки України в Тернопільській області, сума грошового забезпечення виплаченого [PERSON] за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року становить 99 647,87 грн. Як вбачається з довідки за №1/21 від 18 березня 2021 року, виданої ВМС ВМУ СБ України в Управлінні СБ України в Тернопільській області, [PERSON] встановлено діагноз: міокардитний кардіосклероз, повна блокада лівої ніжки пучка Гіса, гіпертонічна хвороба 1 ступень прогресуючий перебіг, СН1 ст. Згідно з довідки за №86 від 19 березня 2019 року про грошове забезпечення, виданої Управлінням Служби Безпеки України в Тернопільській області, сума грошового забезпечення відповідача за період із січня 2020 року по грудень 2020 року нарахованого становить 294 682,80 грн., а виплаченого - 169 815,42 грн. Відповідач позов про стягнення аліментів визнав частково, в частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Встановлено, що відповідач є молодою особою, із задовільним станом здоров`я, офіційно працевлаштований, має стабільний, регулярний дохід та можливість матеріально утримувати свого сина [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач працює в Управління СБУ в Тернопільській області та його середньомісячний дохід у 2020 році, після утримання всіх обов`язкових платежів та стягнутих аліментних зобов`язань, становив 14 151 грн. На утриманні у відповідача, окрім сина [PERSON] 2020 року, перебуває неповнолітній син [PERSON] , 2016 року народження, та непрацездатний батько [PERSON] , на утримання яких останній сплачує аліменти у розмірі 2/9 та 1/3 частин його доходів відповідно. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Враховуючи вищезазначене, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, приймаючи до уваги наявність на його утриманні сина від іншого шлюбу та непрацездатного батька, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів забезпечить потреби та нормальні умови життя дитини. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дитини, для забезпечення її гармонійного розвитку, наявність у відповідача інших утриманців. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не доведено належними та достатніми доказами те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров`я позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Безпідставними є посилання відповідача щодо залишення позивачу спільних заощаджених коштів, отримання позивачем допомоги у зв`язку із народженням дитини, наявність у нього матері непрацездатного віку, оскільки вказані обставини не мають доказового значення для вирішення даного спору та не звільняють його від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial