Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач звернулась із зазначеним позовом і в ході слухання справи його змінювала. Заявленими вимогами просила суд визнати недійсними довіреність та договір купівлі-продажу, скасувати державний акт, реєстрацію права власності та припинити право власності на земельну ділянку. Даний позов був предметом розгляду судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Остання, з приводу даних правовідносин висловила свою думку і, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції про залишення рішення суду без змін, направила справу на новий судовий розгляд. Після прийняття позову до розгляду та отримання відомостей про зміну власника земельної ділянки, права власності на яку оспорює позивач, остання змінила вимоги заявою, зареєстрованою в канцелярії суду 11 грудня 2014 року (а.с.81 т.4). Даною заявою позивач просить суд ухвалити рішення про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання за позивачем прав власності на спірну земельну ділянку та про витребування даного об'єкту нерухомості від останнього власника. Заявлені вимоги обґрунтовані наступним. Довіреність, на підставі якої укладено оспорюваний правочин, не видавалась, адже підпис на даному документі виконаний не довірителем, а іншою особою. В свою чергу, договір, як і сама довіреність, є недійсними в силу положень ч. 1 ст. 215 ЦК України. Позивач стверджує, що є єдиним спадкоємцем майна довірителя, а отже, незаконним відчуженням майна спадкодавця були порушені права спадкоємця і позивача на спадкову власність. В судовому засіданні позивач разом з представником вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Присутні в судовому засіданні представники відповідачів, вимоги не визнали та просили суд відмовити у їх задоволенні. Заперечення ґрунтувались на наступному. Позивач пропустила строк позовної давності для оскарження згаданих документів і крім цього, правових підстав для задоволення заявленого позову не має. Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. [INFO] у віці 77 років в с. Сонячне Житомирського району Житомирської області помер [PERSON] (а.с.20 т.1). [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.21 т.1) та після одруження, що мало місце 27 жовтня 1979 року (а.с.22 т.1), змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.23 т.1) та після одруження, що мало місце 7 липня 2000 року (а.с.24 т.1), змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 лютого 1959 року (а.с.25 т.1) і після цього дружина взяла прізвище чоловіка. Після смерті [PERSON] та протягом шести місяців після його смерті за адресою місця реєстрації останнього - [ADDRESS] (а.с.12 т.1) були прописані та проживали [PERSON] (дружина), [PERSON] (онук та син позивача [PERSON]), [PERSON] (зять та чоловік позивача - а.с.64 т.1), [PERSON] (дочка), [PERSON] (зять) та [PERSON] (правнук) (а.с.12 т.1). [PERSON] із сім'єю проживав в с. Івниця Андрушівського району Житомирської області і до складу його сім'ї входили дружина [PERSON] 1937 року народження, дочки: [PERSON] 1960 року народження, яка у вересні 1975 року вибула у м. Житомир; [PERSON] 1961 року народження, яка у вересні 1978 року вибула у м. Житомир та [PERSON] 1968 року народження, яка у січні 1986 року вибула у м. Житомир (а.с.13 т.1). 15 грудня 2006 року, в с. Кам'янка, [PERSON], [INFO], проживаючий за адресою [ADDRESS], уповноважив [PERSON] [INFO], яка проживала за адресою [ADDRESS] - оформити документи та продати земельну ділянку площею 3,2551 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Кам'янка Житомирського району Житомирської області, державний акт № ЯА № 401824. Довіреність видана секретарем Кам'янської сільської ради Житомирського району Житомирської області Прощерук І.В. і зареєстрована в реєстрі за № 121 (а.с.48, 49 т.1). 21 грудня 2006 року [PERSON], діючи на підставі зазначеної довіреності і тим самим представляючи інтереси [PERSON], продала [PERSON] спірну земельну ділянку (а.с.56 т.1). Остання, на підставі згаданого правочину, отримала державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯГ № 791158 (а.с.87 т.1). 15 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки (а.с.68-72 т.4). Пунктом 10 договору зазначено, що продавець, тобто [PERSON], стверджує, а покупець, тобто [PERSON], бере до уваги, що спірна земельна ділянка, серед іншого, в спорі не перебуває та права третіх осіб щодо неї відсутні. Слід зауважити, що відповідно до даної судової справи, позов [PERSON] слухається в судах за участю відповідача [PERSON] з 26 липня 2012 року (а.с.5 т.1). Відповідно до спадкової справи [PERSON], померлого [INFO], серед інших спадкоємців, [PERSON], було повідомлено про те, що помер її батько та вона має право з'явитись до нотаріуса для вирішення питання про прийняття спадщини (а.с.72 т.1). Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] від належних їм часток в спадщині, яка залишилась після смерті [PERSON], відмовились на користь [PERSON], яка дану спадщину прийняла (а.с.57-79 т.1). За інформацією приватного нотаріуса [PERSON] від 5 листопада 2014 року, яка заводила спадкову справу після смерті [PERSON], спадщину після даного спадкодавця прийняла [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]. [PERSON], дочка померлого, будучи обізнаною про відкриття спадкової справи, жодних заяв не подавала (а.с.85 т.4). [PERSON] є дочкою [PERSON], та, відповідно, онукою [PERSON]. Як виходить з суті досліджених судом документів та заявлених вимог, [PERSON] отримала від [PERSON] довіреність на право продавати спірну земельну ділянку, що і зробила уклавши другий і також оспорюваний правочин із своєю матір'ю [PERSON] [PERSON], будучи спадкоємцем майна [PERSON] вважає, що майно спадкодавця вибуло поміж його волі, адже [PERSON] довіреності не підписував і такими діями були порушені права позивача на спадкову власність. В подальшому, [PERSON] продала спірну земельну ділянку [PERSON] Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції проаналізував правовідносини між сторонами, зробив висновок про наступне. Висновки судів про те, що спірна земельна ділянка не є спадковим майном, а тому право позивача [PERSON] на спірну земельну ділянку не порушено є передчасним, оскільки спірна земельна ділянка була відчужена на підставі довіреності, від 15 грудня 2006 року від імені [PERSON] про уповноваження [PERSON], яку [PERSON] не підписував. Тобто, [PERSON] продала спірну земельну ділянку, належну [PERSON] всупереч волевиявленню останнього, у зв'язку з чим [PERSON] позбавлена права на спадкування спірної земельної ділянки (абзац 22 описово-мотивувальної частини ухвали суду касаційної інстанції від 1 жовтня 2014 року (а.с.35 т.4). В свою чергу, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої і апеляційної інстанції при новому розгляді справи (ч. 4 ст. 338 ЦПК України). За таких обставин, та приймаючи до уваги висновки судових почеркознавчої (а.с.184-189 т.1) та комісійної почеркознавчої експертиз (а.с.4-21 т.4), суд приходить до беззаперечного висновку про те, що оспорювані правочини - видача довіреності та укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки було здійснено з порушенням норм ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України і вимагають визнати їх недійсними, як такі, що не відповідали внутрішній волі учасника правочину - [PERSON] Таким чином, вимоги позивача, підлягають до задоволення, однак часткового, виходячи з наступного. Вимоги про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу земельної ділянки підлягають до задоволення з наведених вище підстав. Одночасно, підлягає і до часткового задоволення вимога позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння. До такого висновку суд прийшов, враховуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, за якими якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (абзац 2 п. 26 ПП ВССУ від 7 лютого 2014 року "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав"). В свою чергу визнавати права власності за позивачем на спірну земельну ділянку в судовому порядку, суд вважає передчасним, як і витребувати майно від [PERSON] на користь [PERSON], адже реалізувати такі права власності після скасування правочинів по переходу прав власності слід здійснювати в нотаріальному порядку, в рамках спадкування прав спадкодавця [PERSON]. В рамках нотаріальної справи прав [PERSON] на спадкування майна батька [PERSON] ніхто не оспорював і за наголошеними вище документами вона є єдиним спадкоємцем. В свою чергу, відповідно до положень ст. 1 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права. Саме за таких підстав суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Не підлягає до задоволення заява представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до вимог [PERSON], адже про порушення оспорюваних прав їй стало відомо саме після відкриття спадщини, тобто після [INFO]. Саме з даної дати слід відраховувати строк позовної давності. Позов про захист спадкових прав було подано до суду, як зазначалось раніше, 26 липня 2012 року. За таких обставин, та приймаючи до уваги положення ст. 257 ЦК України, суд вважає, позовна давність не спливла. Заяву представника відповідача [PERSON], що початок перебігу позовної давності за заявою про захист прав на спадкову власність слід здійснювати з дати видачі довіреності та, відповідно, укладення договору купівлі - продажу, що мало місце до відкриття спадщини, суд вважає нікчемною. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судового збору за розгляд даної справи 107,30 гривень (а.с.4 т.1), 114,70 гривень (а.с.216 т.1) 1 643, 83 гривень (а.с.80 т.4) та 1 618, 32 гривень витрат за проведення експертизи (а.с.217 т.1). Вимоги підлягають до часткового задоволення і з відповідачів, в дольовому порядку, слід стягнути зазначені судові витрати, тобто по 887,42 гривень (2 662, 24 : 3 = 887, 42 гривень). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial