Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмитрієвої М.М. від 27.01.2020 р. справа № 333/3802/19, провадження № 3/333/19/20 визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначена постанова суду набрала законної сили. Для захисту своїх прав, він вимушений був найняти адвоката та сплатити її послуги. Про це свідчить надана у додатках копія договору № 25 від 31.08.2019 р. про надання правничої допомоги, копія додаткової угоди № 1 до договору та акт виконаних робіт № 1 за договором від 10.02.2020 р. на загальну суму 22 800 грн. Про що свідчить меморіальний ордер від 31.08.2019 р. на суму 1 000 грн. та платіжне доручення від 11.02.2020 р. на суму 21 800 грн. Також, для складання даної позовної заяви він змушений був знову звернутися за допомогою адвоката, про що свідчить договір за № 1 від 10.02.2020 р. та сплатити правові витрати в сумі 5 000 грн., про що свідчить платіжне доручення від 12.02.2020 р. Тобто, загальна сума витрат на правничу допомогу склала 27 800 грн. Позивач зазначає, що відповідач навмисно затягував розгляд адміністративного провадження відносно нього, заявляв всілякі клопотання, розгляд адміністративного провадження відносно нього відбувався починаючи з 01.07.2019р. до 27.01.2020р. Це на його погляд, дуже тривалий час, який зазначав його морального страждання, а саме забирав багато його часу, що негативно вплинуло і на його стан морального самопочуття, що відповідно викликало занепокоєння його родини та близьких. Наслідки даної події призвели до проблем його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності. Виникла необхідність нераціональних витрат часу, витрат на правову допомогу адвоката в цьому питанні, залучення душевних зусиль на розв`язання даної проблеми. На тривалий період часу суттєво змінився мій спосіб життя, з`явилася необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов пересування та існування. Були порушенні актуальні життєві плани, на тривалий період зникла можливість побудови та реалізації нових життєвих планів, нової продуктивної самореалізації. Неодноразові походи до суду, затягування відповідачем справи, його безвідповідальне ставленням - все це перешкоджало можливості активної та повноцінної життєдіяльності, тобто завдало йому значних моральних страждань. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 7000грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 27800 гривень та моральну шкоду в розмірі 7000 гривень, завдану йому під час розгляду адміністративної справи. Ухвалою суду від 26.03.2020 року відкрито провадження за даним позовом та ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2020 року визнано явку позивача або його представника в судове засідання по даній цивільній справі обов`язковою (а.с.42). 09.06.2020 року представник позивача звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи для підготування заперечень на відзив, у зв`язку з чим було відкладено судове засідання. В судові засідання 23.11.2020 року та 07.12.2020 року, позивач та його представник, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явились, представник позивача надала суду заяви про відкладення розгляду справи на зазначені дати, доказів на підтвердження причин неявки в судові засідання представник позивача не надала. В матеріалах справи на аркуші 39-40, 81 містяться заяви представника позивача - адвоката Насонової М.С. про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. На час розгляду справи позивачем та його представником відповіді на відзив не надано. Враховуючи наведене та розумні строки розгляду справи, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги [PERSON] , надав суду відзив на даний позов (а.с.49-71) та письмові пояснення по справі від 24.11.2020 року. В обґрунтування заперечень зазначив, що заявлений розмір витрат на адвокатські послуги не є співмірними з ціною позову та значенням справи для позивача, оскільки всі витрати у даній цивільній справі не були понесені, не підтверджуються достовірними доказами, не надано розрахунок витрат на правничу допомогу, позов не обґрунтований правом позивача на відшкодування від ДТП, яка за їх доведеності покривається страховим полісом. Відповідач зазначає, що дані обставини потребують відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, або зменшенні витрат на правничу допомогу на 0,00 гривень. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди є недоведеним. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та матеріали адміністративної справи № 333/3802/19, суд приходить до наступного. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 07.02.2020 року (а.с.15-16). Зазначеною постановою встановлено, що 29 червня 2019 року, о 18 годині 30 хвилин, [PERSON] у м. Запоріжжі, на перехресті вул. Прибережна магістраль та вул. Горіхова бухта, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний реєстраційний знак [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda», державний реєстраційний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, травмованих немає, чим порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Правничу допомогу на стадії розгляду адміністративної справи № 333/3802/19 [PERSON] надавала адвокат Насонова М.С., яка діяла на підставі договору про надання правничої допомоги від 31.08.2019 року № 25 та додаткової угоди №1 до нього від 31.08.2019 року (а. с. 7-8), договору № 1 про надання правничої допомоги від 10.02.2020 року (а.с.13). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді на стадії розгляду адміністративної справи № 333/3802/19, в обґрунтування позовних вимог, представник [PERSON] - адвокат Насонова М.С. подала до суду до договору про надання правничої допомоги від 31.08.2019 року № 25 та додаткової угоди №1 до нього від 31.08.2019 року, акт виконаних робіт № 1 від 10 лютого 2020 року з описом наданих послуг та їх вартості, підписаний адвокатом Насоновою М.С. та [PERSON] на загальну суму 22 800 грн. (а.с.9), копію меморіального ордеру від 31.08.2019 року про оплату послуг на суму 1000 грн. (а.с.10), платіжне доручення № 3936096 від 11.02.2020 року на суму 21 800 грн. про оплату послуг адвоката по договору №25 від 31.08.2019 року (а.с.11), платіжне доручення № 3938515 від 12.02.2020 року на суму 5 000 грн. про оплату послуг адвоката по договору №25 від 31.08.2019 року (а.с.12). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору про надання правничої допомоги № 25 від 31.08.2019 року та пунктів 1.1, 1.2 договору про надання правничої допомоги № 1 від 10.02.2020 року вартість послуг виконавця за цим договором складається з вартості усіх послуг, наданих клієнту за цим договором, та зазначається у орієнтованому розрахунку витрат виконавця. Відповідно до пункту 2.2.3 договору про надання правничої допомоги № 25 від 31.08.2019 року та пункту 2.2.3 договору про надання правничої допомоги № 1 від 10.02.2020 року, за виконання обов`язків, передбачених п.1.1 Договору, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю гонорар в порядку і строки, передбачені даним Договором. Пунктом 3.1 договору про надання правничої допомоги № 25 від 31.08.2019 року визначений порядок оплати за виконання обов`язків, визначених в п.1.1 даного Договору, а саме Замовник сплачує Виконавцю гонорар, сума якого визначена у додатку № 1 до Договору. Відповідно до додаткової угоди №1 від 31.08.2019 року до договору про надання правничої допомоги від 31.08.2019 року № 25, вартість послуг складає: виїзд на місце ДТП, вступ до справи ( 1 виїзд) -3000 грн., ознайомлення з матеріалами адміністративного провадження (1 ознайомлення) - 3000 грн., участь у судовому засіданні (1 судодень) - 2500 грн., відібрання додаткових пояснень у клієнта (1) - 1800 грн., складання інших процесуальних документів за необхідністю (1 документ) - 2000 грн., виїзд в департамент поліції (1 виїзд) - 1 000 грн., отримання копії постанови (1 постанова) - 1 000 грн. Пунктом 3.1 договору про надання правничої допомоги № 1 від 10.02.2020 року визначений порядок оплати за виконання обов`язків, визначених в п.1.1 даного Договору, а саме Замовник сплачує Виконавцю гонорар в розмірі 5000 грн. В матеріалах справи наявний акт виконаних робіт №1 від 10.02.2020 року за договором №25 від 31.08.2019 року (а.с.9). Згідно детального опису наданих адвокатом Насоновою М.С. переліку наданих юридичних послуг, вартість послуг за виїзд на місце ДТП, вступ до справи складає 3000 грн., ознайомлення з матеріалами адміністративного складає 3000 грн., участь у судових засіданнях 10.09.2019 року, 06.11.2019 року, 28.11.2019 року та 27.01.2020 року складає 10 000 грн., відібрання додаткових пояснень у клієнта 31.08.2019 року складає 1800 грн., складання інших процесуальних документів за необхідністю 06.11.2019 року - додаткові данні до клопотання адвоката зі сторони правопорушник складає 2 000 грн., виїзд в департамент поліції 26.09.2019 року складає 1 000 грн., отримання копії постанови 12.09.2019 року та 10.02.2020 року складає 2 000 грн., що разом становить 22 800 грн. (а.с.9). Суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу на стадії розгляду адміністративної справи № 333/3802/19 (провадження № 3/333/19/20) в Комунарському районному суді м. Запоріжжя, взявши до уваги умови договорів про надання правничої допомоги від 31.08.2019 року 2018 року № 25 та від 10.02.2020 року № 1, додаткову угоду №1 від 31.08.2019 року до договору про надання правничої допомоги від 31.08.2019 року № 25 з порядком оплати юридичних послуг (гонорару) за представництво інтересів Замовника за адміністративною справою 333/3802/19, акт виконаних робіт від 10 лютого 2020 року, дійшов висновку про те, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду адміністративної справи в Комунарському районному суді м. Запоріжжя (27 800 грн.) є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними, у зв`язку із наданням необхідної за обставин адміністративної справи правової допомоги. При вирішенні питання про розмір судових витрат, суд вважає, що дії, вчинені представником позивача в межах розгляду адміністративної справи відносно [PERSON] , а саме виїзд на місце ДТП, виїзд в департамент поліції 26.09.2019 року не є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної адміністративної справи, а тому стягненню не підлягають. Розмір витрат у сумі 3 000 грн. за ознайомлення з матеріалами адміністративної справи є надто завищеним, враховуючи, що дану адміністративну справу неможливо віднести до справи, яка має достатню складність і потребує додаткових зусиль з боку адвоката для вивчення практики та правових позицій Верховного Суду відносно зазначеної категорії справ. Вартість наданих юридичних послуг адвокатом Насоновою М.С., а саме відібрання додаткових пояснень у клієнта 31.08.2019 року (вартість 1800 грн.) (а.с.69 матеріалів адміністративної справи за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] ), складання інших процесуальних документів 06.11.2019 року додаткові данні до клопотання адвоката зі сторони правопорушник (вартість 2 000 грн) (а.с.58 матеріалів адміністративної справи за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] ), отримання копій постанов 12.09.2019 року та 10.02.2020 року (вартість 2 000 грн.), враховуючи складність даної адміністративної справи щодо скоєння адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та надані зазначені послуги не відповідають розумності їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Посилання відповідача щодо участі його представника - адвоката Насонової М.С. в судових засіданнях 10.09.2019 року, 06.11.2019 року, 28.11.2019 року та 27.01.2020 року під час розгляду адміністративної справи відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП. Посилання позивача щодо участі його представника - адвоката Насонової М.С. в судових засіданнях 28.11.2019 року та 27.01.2020 року під час розгляду адміністративної справи відносно [PERSON] спростовуються матеріалами адміністративної справи, оскільки матеріали адміністративної справи не містять відомостей щодо проведення судового засідання 28.11.2019 року, крім того 28.11.2019 року між позивачем та адвокатом Дем`яновою В.Є. 28.11.2019 року укладено договір б\\н про надання правничої допомоги останньою позивачу, як потерпілою особою в межах адміністративної справи № 333/3802/19 (а.с.68 матеріалів адміністративної справи за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] ). 27.01.2020 року представник позивача - адвокат Насонова М.С. звернулась до суду з заявою про проведення судового засідання 27.01.2020 року без її участі (а.с.102 матеріалів адміністративної справи за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] ). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Проте позивач не надав суду розрахунків витрат, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в акті виконаних робіт №1за договором №25 від 31.08.2019 року, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18, провадження № 61-13573св19. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом адміністративної справи не має. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 7000 гривень, завдану позивачу під час розгляду адміністративної справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" надані такі роз`яснення, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, крім випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Так, факт завдання шкоди за вини [PERSON] в повній мірі підтверджений матеріалами справи. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги про стягнення моральної шкоди наслідками ДТП та затягуванням розгляду адміністративної справи. Враховуючи досліджені судом матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні докази щодо доводів позивача відносно затягування розгляду адміністративної справи. Враховуючи, що з вини відповідача пошкоджено автомобіль позивача, який має істотну цінність як засіб пересування, внаслідок чого позивач, вочевидь, зазнав моральних страждань, був позбавлений можливості використовувати своє авто за призначенням, що спричинило пригніченість та душевні страждання, необхідність вимушено та в інший спосіб впорядковувати життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з огляду на те, що розмір моральної компенсації має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд вважає за необхідно визначити розмір моральної шкоди, що становить 1000 гривень.

Outcome: partial