Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2008 року з Відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 17.01.2014 року сину виповнилося 18 років. З 01.09.2011 року і по теперішній час син навчається на денній формі навчання та є студентом третього курсу Сьруктурного підрозділу «Коледж економіки та інформаційних технологій» Вищого приватного навчального закладу «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій» по спеціальності «Фінанси та кредит», форма навчання контрактна, стипендію не отримує і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. У теперішній час дитина перебуває на повному утриманні позивачки та проживає разом з нею. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісяця, починаючи стягувати з 18.01.2014 року та до до закінчення сином навчання, але не більш як до досягнення ним 23-х років. Позивачка у судове засідання надала заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги, проти заочного вирішення справи не заперечує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень до суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином. З огляду на вищезазначене, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3, від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження І-ЖС № 304202, виданого відділом РАГС Ленінського району м. Запоріжжя 20.02.1996 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 67/14 від 18.03.2014 року, [PERSON] є студентом 3 курсу денної форми навчання Структурного підрозділу «Коледж економіки та інформаційних технологій» ВПНЗ «Запорізький інститут економіки та інформаційних тезнологій» спеціальності «Фінанси та кредит». Форма навчання контрактна. Стипендію не отримує. Термін навчання: 01.09.2011 р. 30.06.2014 р. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є повнолітнім, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби йому в матеріальній допомозі батьків. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню від дня пред'явлення позову. Таким чином, вимога про стягнення аліментів з 18.01.2014 року задоволенню не підлягає, оскільки позов до суду подано 28.03.2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial