Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину в зв'язку з навчанням, мотивуючи його тим, що 17 жовтня 2011 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від цього шлюбу вони мають спільну повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Їхній син [PERSON] змінив своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. На даний час він навчається у ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище» на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, при цьому відповідач є працевлаштованим та має можливість її надавати. Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі ? частки від заробітку щомісячно з 07 лютого 2013 року до закінчення навчання, тобто до 31 січня 2015 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що син хворіє, вона неодноразово зверталась до відповідача для по допомогу. Позивачка збільшила позовні вимоги, а саме просить суд крім ? частини від заробітку, стягнути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просить суд позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, з умовою стягнення аліментів на ? частини від заробітку, однак не визнав вимогу позивачки про стягнення не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як ця вимога застосовується до неповнолітніх осіб, а син є повнолітнім. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 16 "Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання" Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 17 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, про що свідчить рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2014 року (а.с.13), після розірвання якого позивачка не змінила прізвище набуте у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.8) та паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданого Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області від 09 квітня 2012 року. Крім того, відповідно до свідоцтва про зміну імен серії [NUMBER] від 20 березня 2012 року [PERSON] змінив своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області від 15 січня 2014 року № 86 [PERSON] проживає в [ADDRESS], а син проживає разом з позивачкою.(а.с.11). Як вбачається з довідки № 009 від 14 січня 2014 року [PERSON] навчається у навчається у ДПТНЗ «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище», на денній формі навчання професія «Оператор комп'ютерного набору. Електромеханік з ремонту та обслуговування лічильно-обчислювальних машин», та його термін навчання з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2015 року. (а.с.10). Крім того, [PERSON] хворіє, що підтверджується випискою з медичної карти від 16 січня 2014 року (а.с.12), тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, що підтверджується відсутністю з його сторони заперечень з даного приводу. Разом з тим, відповідач у судовому засіданні визнав свою спроможність у наданні матеріальної допомоги, оскільки погодився на сплату аліментів з умовою стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, однак не визнав стягнення з нього не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, визначені ст. ст. 182, 199 СК України та приходить до висновку, що заявлена позивачем до стягнення грошова сума - не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необґрунтованою та відповідач спроможний виплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання повнолітнього сина [PERSON]. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 182, 198-201 СК України,

Outcome: partial