Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

КС "Імперіал ЛТД" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування свого позову КС посилається на те, що 13.03.2010 року КС з [PERSON] уклали між собою кредитний договір № 277, згідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 33600,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання на строк 12 фактичних місяця від дати отримання кредиту під 70% річних. За згодою сторін (п. 3.3 Кредитного договору та Додатку № 1 до Кредитного договору) було складено графік погашення кредиту, згідно з яким відповідач [PERSON] зобов'язувалася до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Однак, незважаючи на прийняті зобов'язання відповідач [PERSON] постійно порушувала графік сплати кредиту, недоплачувала необхідні до сплати суми. За період з 08.01.2014 р. по 03.04.2017 р. сума заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом становить 150 656,88 грн. Позивач надсилав відповідачці письмові попередження про сплату боргу, спілкувався з боржником по телефону, але боржник не прийняла заходи щодо погашення заборгованості за кредитом. На підставі чого позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про підтримання позову і розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити. Представник позивача Григоренко В.В. у судове засідання не з'явився, надав пояснення щодо визнання позову частково, у розмірі 19072,32 грн., та про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: За кредитним договором № 277 від 13.03.2010 року, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON], останньою отримано кредит у розмірі 33600 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання на 12 місяців під 70% річних (а.с. 36-37). Графік платежів був встановлений до 25 числа кожного місяця щодо сплати [PERSON] відсотків за користування кредитом та сам кредит (а.с. 37 зворот). Згідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 277 від 13.03.2010 року (а.с. 38) кредит надавався [PERSON] на 36 місяців від дня отримання кредиту. Факт отримання [PERSON] 33600 грн. підтверджений видатковим касовим ордером від 13.03.2010 року (а.с. 39). Позивачем висунуто вимоги про стягнення заборгованості зі сплати процентів у сумі 150656,88 грн. за період з 08.01.2014 року по 03.04.2017 року за кредитним договором № 277 від 13.03.2010 року. Згідно п.2.1. Договору (в редакції від 12.03.2011 року, додаткова угода №1) кредит надається строком на 36 (тридцять шість) фактичних місяців від дня отримання Позичальником усієї суми кредиту. 13.03.2010 року [PERSON] в касі КС «Імперіал ЛТД» отримала 33600,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером. Сторони також домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього Договору (п. 3.3). Зі змісту графіку платежів слідує, що позичальник зобов'язаний 25 числа кожного місяця сплачувати нараховані проценти за користування кредитом по лютий 2013 року включно, а останній платіж мав би відбутися 14.03.2013 року. Цієї ж дати відповідач мав би сплатити основну суму боргу (тіло кредиту) 33600,00 грн. Пунктом 9.2 Договору визначено: «Цей договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами та діє до повного виконання Сторонами власних обов'язків за цим договором». Частиною 1 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 1 ст. 251 цього ж кодексу встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відтак зазначене формулювання «діє до повного виконання» призводить до того, що закінчення дії договору може ніколи не настати. Проте договір не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії, оскільки передбачений момент виконання зобов'язання - конкретний термін, який є закінченням строку дії договору. З огляду на викладене, враховуючи додаткову угоду, можна дійти висновку, що сторони фактично встановили строк дії кредитного договору: з 13.03.2010 року (дати підписання договору та видачі кредиту) до 14.03.2013 року (дати повернення кредиту). Позивач заявляє вимогу про стягнення нарахованих процентів за користування грошима за період з 08.01.2014 року по 03.04.2017 року (за межами строку дії договору). Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитним договором № 277 не встановлено розмір процентів за користування чужими грошовими коштами після сплину строку дії договору. Тобто з 14.03.2013 року боржник зобов'язаний сплатити нараховану суму процентів за ставкою НБУ. За період з 08.01.2014 року по 03.04.2017 року ця сума становить 19072,37 грн. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 277 від 13.03.2010 р. у розмірі 19072,37 грн. Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в доход держави в розмірі 76 грн. 80 коп. з розрахунку задоволення позову на 12%. На підставі викладеного і ст.ст. 526, 530, 536, 549, 553-554, 625, 1046, 1048, 1049, 1050-1056 ЦК України,

Outcome: partial