Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди, завданої \~ внаслідок \~ вчинення \~ злочину 11\~077,03 грн. та моральної шкоди 100000 грн. В обґрунтування позову вказує, що \~29 листопада 2016 року\~\~ приблизно\~\~о\~\~11 год.\~\~00\~\~хв. по вул. Небесної Сотні в м. Кременчуці водій автомобіля «KIA-CEE'D» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , виконуючи маневр повороту праворуч з вул. Небесної Сотні на вул. 1905 року, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 16.2, 18.1 «Правил дорожнього руху України», не переконавшись, що його рух буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на пішохідний перехід та допустив наїзд на пішохода [PERSON] правою передньою частиною керованого ним автомобіля. В результаті наїзду вона отримала тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому нижньої третини правої великогомілкової кістки та латеральної кісточки правої гомілки зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми правого гомілково-ступеневого суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого\~\~ч. 1\~ст. 286 КК України\~та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить три тисячі чотириста гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона змушена систематично постійно проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, на що постійно витрачає власні кошти. Так, у період з 29.11.2016 року по 10.01.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні 3-ї міської лікарні м.Кременчука, де була двічі прооперована. Відповідач частково їй надавав матеріальну допомогу на придбання ліків. Під час проходження останнього лікування в Кременчуцькій першій міській лікарні нею витрачені власні кошти на лікарські препарати у сумі 11077,03 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія транспортного засобу «KIA-CEE'D» д.н.з. [NUMBER] , застрахована згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АЕ/9910362 в ПрАТ «АСК «Омега». У лютому 2018 року звернулася до ПрАТ «АСК «Омега» із заявою про відшкодування шкоди та витрат, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, які вона отримала під час ДТП, та додала всі докази про понесені витрати на медичне лікування, не оплачені [PERSON] Страховиком частково відшкодовані витрати на лікування в сумі 17321,83 грн. Крім матеріальної, їй завдана й моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних зі стресом, фізичним болем, вимушеною відмовою від звичного способу життя, внаслідок тривалого лікування. Крім того, їй було проведено дві операції, які призвели до сильних моральних страждань, постійного болю. Згідно довідки МСЕК № АВ 0856142 її визнанно інвалідом 3-ї групи з ураженням опорно-рухового апарату з 11.09.2017 року безстроково. Внаслідок отриманих травм не має можливості надавати допомогу своєму 84-річному батьку, який перебуває на її утриманні. Після збільшення позовних вимог остаточно просить стягнути з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 16746,15 грн. та моральної шкоди 100000 грн. Ухвалою судді від 21.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 15.03.2019 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що під час лікування [PERSON] , він купував ліки та надавав всіляку підтримку. На стадії розгляду кримінального провадження намагався примиритися з потерпілої та відшкодувати їй спричинену шкоду. Крім того, ПрАТ «АСК «Омега», де застрахована його відповідальність, як власника транспортного засобу, виплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 17321,83 грн. Також зазначає, що ліки, які зазначені у квитанціях, які надає позивач, не призначались лікарем. Враховуючи, що тілесні ушкодження заподіяв [PERSON] не умисно, у скоєному щиро розкаявся, під час лікування потерпілої у лікарні надавав їй матеріальну допомогу, визнає розмір моральної шкоди 10000 грн. 04.04.2019 року позивачем подано відповідь на відзив. Вказує, що ліки придбавалися відповідно до призначення лікаря, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 7416 та копією консультаційного висновку спеціаліста від 17.09.2018 року. У судовому\~засіданні позивач\~ [PERSON] \~та її\~представник [PERSON] \~позовні вимоги\~підтримують,\~ просять задовольнити з підстав викладених у позові та у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди просять відмовити. Зазначають, що у період з 29.11.2016 року по 25.01.2017 року [PERSON] витрачено на лікування [PERSON] 23\~543,04 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків та рахунком-фактурою на придбання імплантів. Крім того,\~цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» та відповідно до полісу серії № АЕ/9910362 ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000 грн. Завдану моральну шкоду просять визначити у розмірі 10000 грн. з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача ПрАТ «АСК «Омега» у судове засідання не з`явився, керівництво про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників,\~вивчивши матеріали справи,\~оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого\~\~ч. 1\~ст. 286 КК України\~та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить три тисячі чотириста гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами. З вироку постає, зокрема, що 29 листопада 2016 року\~\~ приблизно\~\~о\~\~11 год.\~\~00\~\~хв. по вул. Небесної Сотні в м. Кременчуці водій автомобіля «KIA-CEE'D» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , виконуючи маневр повороту праворуч з вул. Небесної Сотні на вул. 1905 року, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 16.2, 18.1 «Правил дорожнього руху України», не переконавшись, що його рух буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на пішохідний перехід та допустив наїзд на пішохода [PERSON] правою передньою частиною керованого ним автомобіля. В результаті наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому нижньої третини правої великогомілкової кістки та латеральної кісточки правої гомілки зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми правого гомілково-ступеневого суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Вказані обставини сторонами визнаються. Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті отриманої травми [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні міської лікарні № 3 м.Кременчука у період з 29.11.2016 року по 10.01.2017 з діагнозом: закритий уламковий перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки та латеральної кісточки правої гомілки зі зміщенням уламків. 06.12.2016 року в умовах стаціонару позивачу проведено оперативне втручання відкрита репозиція, МОС латеральної кісточки, відкрита репозиція, МОС н/з правої великогомілкової кісточки. 27.12.2016 року проведено оперативне втручання видалення металевої пластини та мігруючих гвинтів, ревізія, ресинтез, правої великогомілкової кістки. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 765/300 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні відновного лікування міської лікарні № 3 м.Кременчука з 25.04.2017 року по 13.05.2017 року. З 10.07.2018 року по 20.07.2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Кременчуцькій першій міській лікарні ім. О.Т.Богаєвського, що підтверджується випискою № 281 із медичної карти стаціонарного хворого. Згідно довідки до акту МСЕК № АВ 0856142 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату з 11.09.2017 року безтерміново. Як зазначає позивач, під час проходження останнього лікування згідно виписки № 281 із медичної карти стаціонарного хворого, виписки №7416 із медичної карти амбулаторного хворого № 7416, консультаційного висновку спеціаліста від 17.09.2018 року нею придбано за власні кошти медичних препаратів на суму 16746,15 грн. На час вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» та відповідно до діючого на той час полісу серії № АЕ/9910362 ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складав 200 000 грн. У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «АСК «Омега» із заявою про відшкодування шкоди та витрат пов`язаних з ушкодженням здоров`я, які вона отримала під час ДТП. За заявою потерпілої особи ПрАТ «АСК «Омега» здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 17321,83 грн. за період лікування з 03.01.2017 року по 09.01.2018 року, згідно наданих товарних та фіскальних чеків, що підтверджується довідкою виданою ПрАТ «АСК «Омега» від 08.05.2019 року. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями\~1187,\~1188 ЦК України. Відповідно до частини 2\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідні висновки щодо застосування норм матеріального права висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, за результатами розгляду якої Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше висловлених Верховним Судом України висновків про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, зокрема договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За таких обставин, враховуючи, що на час вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега», ліміт страхового відшкодування за полісом, який становить 200 000 грн. суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 2ст. 23\~ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167\~ЦК України якщо\~шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. У пунктах 3, 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до статей\~1177,1195 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, яка завдана їй в результаті винних дій відповідача, від яких вона отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні, чим було порушено її нормальні життєві умови та з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань вважає, що розумним та справедливим буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 тис. грн. Разом з тим, беручи до уваги вищезазначені принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, позицію та особу самого винного, який частково відшкодував витрати на проходження стаціонарного лікування потерпілої та не заперечує проти відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., його відношення до вчиненого, а також враховуючи, що позивач отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та перебувала тривалий час на стаціонарному лікуванні, внаслідок чого дійсно була позбавлена нормального життєвого ритму та враховуючи характер, обсяг та глибину моральних страждань, які вона перенесла, що постає з її пояснень у судовому засіданні, тривалість лікування та її вік, внаслідок отриманих травм отримала інвалідність ІІІ групи з ураженням опорно-рухового апарату безстроково, суд вважає, що розумним та справедливим буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial