Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», служба автомобільних доріг в Одеській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 грудня 2014 року близько о 18 годині 30 хвилин, вона керуючи автомобілем Mersedes-Benz E-220 CDІ, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] на трасі «Одеса - Білгород - Дністровський - Монаши» на 19 км дороги автомобіль зазнав ушкоджень, а саме наткнулася на вибоїну, внаслідок чого автомобіль вийшов із ладу та спрацювала подушка безпеки передньої лівої стінки автомобіля. Працівниками ДАІ складено протокол про скоєння ДТП та схема ДТП. В результаті огляду транспортного засобу, складено акт огляду та складено список ушкоджень та їх вартість та вартість робіт по їх установці, яку позивачка просить стягнути з відповідачів. Внаслідок бездіяльності відповідачів, позивачка отримала моральну травму, а саме багато було втрачено часу на ремонт автомобілю та були змінені життєві плани. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату судового засідання сповіщалася належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти винесення заочного розгляду справи не заперечувала. Представник ДП «Одеський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання сповіщався належним чином. Представник служби автомобільних доріг в Одеській області у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання сповіщався належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2014 року близько о 18 годині 30 хвилин на 19 км + 700 м автодороги «Одеса - Білгород - Дністровський - Монаши» [PERSON] керуючи автомобілем Mersedes-Benz E-220 CDІ, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], отримала механічні пошкодження, а саме: спрацювала подушка безпеки передньої лівої стійки. Даний факт підтверджується довідкою №1524, складеною старшим ІДПС ВДАЇ Овідіопольського району ст. лейтенантом Боєвим В.В. При більш детальнішому огляді транспортного засобу, було виявлено, що автомобіль внаслідок потрапляння на вибоїну отримав механічні пошкодження, а саме: пошкодження передньої частини системи безпеки, диск колеса переднього правого, кулак поворотний передній правий, кінцевик гермової тяги правої, тяга кермова права, важеля нижнього переднього підвіски правого, облицювання полу правого переднє, піддомкратник правий передній, накладка порогу правого декоративна, подушка безпеки віконна ліва, подушка безпеки бокова ліва водія, пас безпеки передній правий, пас безпеки задній правий. Як вбачається з відповіді №44 від 09.02.2015 року філії «Автомобільний дім Одеса «ПАТ «Одеса-АВТО» система безпеки автомобіля ініціює спрацювання подушок безпеки і піропатронів ременів безпеки виходячи із стану сигналів датчиків удару, датчиків зайнятості сидінь, кінцевих вимикачів замків ременів безпеки та виходячи з параметрів руху автомобіля. Таким чином, експерт [PERSON] у звіті № 2201/15 з оцінки вартості матеріального збитку, зазначає, що ймовірність спрацювання системи безпеки автомобіля, внаслідок накладання динамічного навантаження на елементи кузова та ходової частини КТЗ велика. Згідно ЗУ " Про автомобільні дороги", власником усіх автодоріг загального користування України є держава Україна, а уповноваженими державою органами управління автомобільними дорогами є Держслужба автодоріг України та її органи управління на місцях, зокрема у межах територіальної юрисдикції Одеської області - Служба автомобільних доріг у Одеській області. Дорога, на якій сталось ДТП є автомобільною дорогою загального користування. Згідно Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №865 від 24.06.2006, автомобільна дорога Р-70 «Одеса Білгород - Дністровський - Монаши» відноситься до автомобільних доріг загального користування державного значення. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. Відповідно до п.п.1.1., 2.2. Положення про Службу автомобільних доріг в Одеській області, затвердженого наказом Голови Державної Служби автомобільних доріг України від 02.11.2011 року №12, Служба автомобільних доріг в Одеській області є державною неприбутковою організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України, яке відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 року № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України, здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування. Предметом діяльності Служби автомобільних доріг в Одеській області є організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд. Згідно з п.3.1. вказаного Положення, Служба автомобільних доріг в Одеській області має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху та видавати розпорядження для їх забезпечення, порушувати питання про відшкодування збитків, завданих неправильними діями та притягнення до відповідальності юридичних та фізичних осіб згідно із законодавством. Згідно ст. ст. 1, 9 Закону України «Про автомобільні дороги» транспортні та пішохідні огородження різних типів відносяться до технічних засобів, які є складовими автомобільної дороги загального користування у межах смуги відведення. Оскільки, позивачка потрапила в ДТП, причиною якого стала вибоїна на 19 км. траси «Одеса - Білгород - Дністровський, Монаши» , яка є дорогою загального користування, суд вважає, що бездіяльність відповідачів, мала місце в причині ДТП. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27,03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди в натурі не можливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що завдана позивачу матеріальна шкода складає 98 265, 28 грн. Згідно звіту №2201/15 огляду автомобіля та висновку експертного автотоварознавчого дослідження для відновлення автомобіля потрібно використовувати нові вузли та деталі, а тому особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна. Згідно частини 2 ст. 22 ЦК України збитками є; 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно звіту № 2201/15 вартість матеріального збитку (з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, які несе власник при пошкодженні транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), спричиненого володільцю автомобіля Mersedes-Benz E-220 CDІ, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], складає 98 265,28 грн.; Як вбачається з квитанції № 0.0.342759933.1 від 27.01.2015 року, [PERSON] було сплачено за послуги ФОП [PERSON] 800 гривень. Відповідно до акту прийому виконаних робіт, [PERSON] було сплачено евакуація транспортного засобу у розмірі 1000 гривень. Також суд зазначає, що ДП «Одеський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є неналежним відповідачем по справі, оскільки будь яких вимог до неї не пред'явлено та відповідальності за скоєння ДТП судом не встановлено. Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Суд вважає, що моральна шкода в розмірі 30000 грн. яка підлягає до стягнення в користь позивачки із відповідача є обґрунтованою і достатньою. Такий розмір визначений із врахуванням втрат майнового характеру внаслідок отримання обсягу страждань (душевних та психічних) яких зазнала [PERSON], вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану автомобілю, оскільки у позивачки, внаслідок протиправних дій відповідача вона була змушена змінити свій звичайний образ життя. Відповідно до ст. 88 ч. ч. 1, 3 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1000,65 гривень, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення судових витрат.

Outcome: partial