Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 13.03.2017р. звернулася [PERSON] з позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що померлий [PERSON] та вона є двоюрідними братом та сестрою; та про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру по [ADDRESS] , та на всі грошові кошти на всіх рахунках у всіх банківських установах, що виявлені на день ухвалення судом рішення чи будуть виявлені в майбутньому. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . 14.11.2014 р. Першою Одеською державною нотаріальною конторою зареєстровано у Спадковому реєстрі спадкову справу №56775008 (номер у нотаріуса - 349/2014). [PERSON] вказує, що вона є двоюрідною сестрою померлого [PERSON] , однак через відсутність свідоцтва про народження [PERSON] , матері померлого, немає можливості довести родинні відносини. Державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Садовою Т.В. було видано [PERSON] . Постанову №254/02-31 від 10.02.2017 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що: не доведено родинні відносини зі спадкодавцем через втрату спадкодавцем свідоцтва про народження та про смерть його матері [PERSON] ; [PERSON] не надала нотаріусові правовстановлюючий документ у зв`язку з його втратою спадкодавцем. У зв`язку з наведеними обставинами [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту того, що померлий [PERSON] та вона є двоюрідними братом та сестрою; та про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування після смерті [ADDRESS] , який помер [INFO] , та на всі грошові кошти на всіх рахунках у всіх банківських установах, що виявлені на день ухвалення судом рішення чи будуть виявлені в майбутньому. Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю Ільченко Н.А. Ухвалою суду від 16.03.2017 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 20.03.2017 року витребувано у державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори Садової Т.В.:- належним чином завірену копію спадкової справи №56775008 (номер у нотаріуса 349/2014), яку відкрито після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - витяг зі Спадкового реєстру про те, що після смерті [PERSON] (матері [PERSON] ) не відкривалась спадкова справа;- інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстраційних дій, які відбувалися з правами на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Витребувано з Сервісного центру МВС в Одеській області (65114, м.Одеса, вул. Ак.Корольова, 5) інформацію про реєстрацію за [PERSON] , ІПН [NUMBER] , будь-яких транспортних засобів. Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції (65026, м.Одеса, вул. Рішельєвська, 4) витяг з державного реєстру актів громадянського стану про смерть [PERSON] , яка померла у 2003 році, та/або копію актового запису про її смерть; Витребувано з КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» (65012, м.Одеса, вул. Троїцька, 25) копію реєстраційної справи на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Витребувано з банківських установ інформацію про рахунки, відкриті на ім`я [PERSON] , ІПН [NUMBER] , та про наявність коштів на них. Ухвалою суду від 11.04.2017 витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції витяг з Державного реєстру актів громадянського стану про народження [PERSON] , [INFO] . 04.05.2017р. до суду надано фотокопія спадкової справи №349/2014 щодо майна померлого [PERSON] (а.с.110-166 т.1). 29.06.2017р. до суду надійшла заява від представника ОМР про розгляд справи у їх відсутність (а.с.255 т.1). 03.07.2017 року відповідач [PERSON] подала адресовану суду свою письмову заяву про залучення її до участі у даній справі у якості співпозивача та про витребування з Приморського районного суду м.Одеси справи №522/23193/16-ц за її позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання з померлим однією сім`єю. Ухвалою суду від 07.11.2017 [PERSON] відмовлено у задоволені вказаного клопотання. 04.07.2017р. до суду надійшла відповідь з АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» що банківські послуги не надавали. (а.с.257). аналогічна відповідь надійшла від Пат АКБ «Аркада» (а.с.70 т.2), від АБ «Клірінговий дім»(а.с.72 т.2), ПАТ «Банк «ГРАНТ» (а.с.77) ПАТ «Ідея Банк» (ап..с.113 т.2), ПАТ «ДІАМАНТ» (а.с.125, 202 т.2), ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» (а.с.120 ), АТ «Міто БАНК» (а.с.132 т.2), ПАТ «УКРСИБАНК» (а.с.140 т.2), ПАТ «СБЕРБАНК» (а.с м.190 т.2), АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК Аваль» (а.с.194 т.2), АТ «БМ БАНК» м.Одеса (а.с.196), ПАТ «КРЕДОБАНК» (а.с.198), АБ «ПІВДЕННИЙ» (а.с.200 т.2), ПАТ «МАРФІН БАНК» (а.с.204 т.2), АТ « БАНК БОГУСЛАВ « (а.с.206), ПАТ «ФІНБАНК» (а.с.208 т.2), ПУМБ (а.с.210 т.2), АТ «ТАС» (а.с.212 ), ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.214 т.2), ПАТ «УКРСОЦБАНК» (а.с.218 т.2). 07.11.2017 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , у якому вона зазначила, що вона є двоюрідною племінницею померлого [PERSON] . [PERSON] підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братом та сестрою. Її мати, [PERSON] , яка померла [INFO] , також була їхньою двоюрідною сестрою. Їхні матері [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] -мати [PERSON] , [PERSON] -мати [PERSON] були рідними сестрами. По-друге, [PERSON] підтвердила, що [PERSON] ніколи не жила з [PERSON] . Вони всі спілкувалися між собою та підтримували родинні стосунки з ним доволі часто по-родинному спілкувалися, бували одне у одного вдома, зустрічали разом свята та таке інше, проте жодного разу з ним не було [PERSON] , в квартирі [PERSON] не було її речей чи інших ознак її присутності там. [PERSON] жив із матір 'ю до її смерті у 2003 р., а потім до самої смерті жив один. Після смерті матері [PERSON] фактично успадкував її частку, він продовжував жити у квартирі, проте до нотаріальної контори за оформленням права на спадщину не звертався. 27.09.2017р. до суду надійшло клопотання представника позивачки про заміну відповідача, яке булло судом задоволено та ухвалою суду від 27.09.2017р. замінено відповідача Одеську міську раду на належного відповідача - [PERSON] та [PERSON] (а.с.241 т.2). Ухвалою суду від 18.12.2017 року відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, який набрав чинності 15.12.2017 року справу повернуто у підготовче провадження, встановлено загальний порядок розгляду справи ( головуюча судді Ільченко Н.А.).(а.с.39 т.4). Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 27.03.2018 року №901/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді [PERSON] \~ [PERSON] , з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. Ухвалою суду від 07.05.2018 року\~справу №522/4711/17 прийнято до провадження та\~ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Також до Приморського районного суду м.Одеси 19.06.2017р. звернулася [PERSON] з позовом з урахуванням уточнень до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності ( справи №522/11131/17). [PERSON] у позовній заяві зазначила, що вона та її мати [PERSON] , були знайомі з [PERSON] , його батьками, тому що їх сім`ї мешкали у одному будинку ще з війни. Коли захворіла [PERSON] - мати [PERSON] , її мати [PERSON] перейшла жити до них, надаючи допомогу по догляду за хворою. Після її смерті, [PERSON] та [PERSON] , стали жити як чоловік та жінка. Згодом [PERSON] зробив пропозицію її матері [PERSON] оформити їх стосунки, проте мати соромилась реєструвати шлюб, оскільки була старша за нього, та була знайома з його колишньою дружиною [PERSON] .. Приблизно в 2003 році вони фактично стали проживати всі разом однією сім`єю. [PERSON] вказує, що вона із-за сімейних обставин пішла з дому та перейшла жити до матері, у квартиру [PERSON] . Вони стали вести спільне господарство, мали єдиний спільний бюджет, піклувалися один за одного. Весь цей час ми жили разом, допомагаючи один одному, а коли [PERSON] захворів, вони з матір`ю його доглядали, піклувалися про його стан, забезпечували його лікування, отже вона фактично прийняла спадщину після [PERSON] , але через відсутність офіційного оформлення відносин між матерію та [PERSON] , отримати свідоцтво на право на спадщину не представлялось можливим. У зв`язку з цим вона звернулась до суду із заявою про встановлений факту проживання та рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2016 року по справі №522/23193/16-ц встановлений факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 2003 року по день його смерті [INFO] та з [PERSON] з 2003 року по день ї смерті [INFO] . Враховуючи те, що [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , [PERSON] , а також те, що вона прийняла спадщину, але оформити спадкові права у нотаріальному порядку не має можливості, оскільки об`єктивно не могла звернутись до нотаріальної контори у зв`язку з тим, що не було підтверджено право на спадкування, яке було встановлено судом лише 26 грудня 2016 року (рішення Приморського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2016 року по справі №522/23193/16-ц) вона звернулася до суду. Ухвалою суду від 21.03.2018р. зазначена справа була прийнята після повторного авто розподілу (після судді Тарасова А.В.) в провадження судді Домусчі Л.В. та призначено підготовче засідання. (а.с.139 т.3). 14.05.2018р. до суду [PERSON] подала позов у новій редакції (а.с.149-152 т.3), яким просить визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 14.05.2018р. зазначений позов залишено без руху. Ухвалою суду від 14.05.2018р. замінено відповідача [PERSON] на належного [PERSON] (а.с.155 т.3). 09.07.2018 року, розглянувши клопотання представника [PERSON] -адв. [PERSON] ,, судом винесена ухвала про об`єднання в одне провадження двох справ, у зв`язку з тим, що позовні вимоги даної справи та справи №522/11131/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності стосуються спадкового майна після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , справі присвоєно №522/4711/17, номер провадження - 2/522/3428/18. На позов [PERSON] , представником [PERSON] [PERSON] було подано 02.07.2018р. відзив, в якому [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі (а.с.169-177 т.3) та надали довідку про реєстрацію лише померлого [PERSON] в спірній квартирі. 07.11.2018р. до суду надійшов відзив [PERSON] на позов [PERSON] 9а.с.10-11 т.4), яка позов [PERSON] повністю визнала і не заперечувала проти прийняття спадщини [PERSON] як найближчою родичкою померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 26.11.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2019р. 21.02.2019р. з`явилась представник позивача [PERSON] , та у зв`язку з неявкою інших учасників судове засідання відкладено на 22.05.2019р. 22.05.2019р. з`явилась представник [PERSON] , та у зв`язку з неявкою інших учасників судове засідання відкладено на 23.07.2019р. Ухвалою суду від 30.05.2019р. заяву адв. [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову задоволено (а.с.176-179 т.4). Забезпечено позов до розгляду справи по суті, а саме: - накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 23.07.2019р. судове засідання відкладено на 17.10.2019р. у зв`язку з клопотанням представник [PERSON] , з неявкою інших учасників. 17.10.2019р. судове засідання відкладено на 10.12.2019р. у зв`язку з клопотанням представник [PERSON] , з неявкою інших учасників. 10.12.2019 року [PERSON] було подано заяву про залучення її до участі у справі № 522/4711/17, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.221 т.4). У своїй заяві [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 08.04.2019 року, укладеним із [PERSON] . Заяву про залучення [PERSON] до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідачів в судовому засідання 10.12.2019р. за участю представника [PERSON] , [PERSON] , представника [PERSON] адв. Павельченко І.В. задоволено. Третьою особою [PERSON] до суду були подані 17.02.2020р. пояснення (а.с.8-14 т.5), в яких вона зазначила, що є законним власником спірної квартири на підставі договору дарування від 08.04.2019р. укладеного з [PERSON] та просила у задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] відмовити в повному обсязі у зв`язку із їх безпідставністю. 27.02.2020р. з`явився представник адв. [PERSON] , та у зв`язку з неявкою інших учасників судове засідання відкладено на 05.05.2020р. 05.05.2020р. в судове засідання не з`явились учасники справи та судове засідання відкладено на 07.07.2020р. Ухвалою суду від 08.05.2020р. відмовлено у клопотання [PERSON] про зупинення провадження по справі (а.с.4042 т.5). У судове засідання з`явились представник [PERSON] [PERSON] , представник [PERSON] адв. [PERSON] , [PERSON] надала заяву про розгляд у її відсутність, не явилась представник [PERSON] -адв. [PERSON] , У судовому засіданні представник [PERSON] свій позов підтримав, просив його задовольнити, проти задоволення позову [PERSON] заперечував. Зазначив що матері [PERSON] та позивачки, це є рідні сестри. Представник третьої особи [PERSON] - адв. [PERSON] , проти задоволення позовів [PERSON] та [PERSON] заперечував з підстав, викладених у поясненнях третьої особи. По справі оголошено перерва з метою повторного сповіщення інших учасників справи на 03.11.2020р. У зв`язку з неявкою 03.11.2020р. учасників справи судове засідання відкладено на 18.01.2021р. У зв`язку з неявкою 18.01.2021р. учасників справи судове засідання відкладено на 02.03.2021р., при цьому в судове засідання з`явились представник позивача [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 18.01.2021р. відмовлено у клопотання [PERSON] від 18.01.2021р. про зупинення провадження. 02.03.2021р. в судове засідання не з`явились учасники справи, судове засідання відкладено на 22.03.2021р. 22.03.2021р. учасники судового розгляду до суду не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, якою також просив відмовити у задоволенні обох позовів. Також аналогічна заява надійшла на електронну пошту від представника [PERSON] . Також до суду 02.03.2021р. від адв. [PERSON] надійшла заява про залишення позову [PERSON] без розгляду, та просила також задовольнити позов [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, враховуючи пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наступне. Щодо позовних вимог [PERSON] про встановлення факту того, що померлий [PERSON] та вона є двоюрідними братом та сестрою; та про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру по [ADDRESS] , та на всі грошові кошти на всіх рахунках у всіх банківських установах, що виявлені на день ухвалення судом рішення чи будуть виявлені в майбутньому. Судом встановлено,\~що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.08.1959. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.07.1973 [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Анатолівка Березанського району Миколаївської області, уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». На підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, від 07.07.1993 року, № ІІ443, зареєстровано і записано в реєстрову книгу за №7-868, на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів, розпорядження № 11443 від 07.07.1993 року [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Анатолівка Березанського району Миколаївської області померла [INFO] , що вбачається згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00018490322 від 08.08.2017 року, актовий запис №10286. [PERSON] , яка померла [INFO] , по день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилася. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , вони проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тому [PERSON] є спадкоємцем першої черги майна [PERSON] , померлої [INFO] . Суд доходить до висновку, що на підставі ст. 1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак за життя не зареєстрував за собою право власності на спадкове майно. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] , померлої [INFO] , судом не встановлено. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2014. Судом встановлено, що також підтвердили в судовому засіданні представники сторін, що [PERSON] по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з квартири [ADDRESS] . 14.11.2014 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 349/2014. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , звернулися 14.11.2014 року - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , та 11.05.2017 [PERSON] . Державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Садовою Т.В. було видано [PERSON] постанову №254/02-31 від 10.02.2017 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що [PERSON] не доведено родинні відносини зі спадкодавцем через відсутність свідоцтва про народження та про смерть матері спадкодавця, [PERSON] , померлого [INFO] , - [PERSON] , а також через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище- [PERSON] ) є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та Свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] і [PERSON] . Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Березанського районного управління юстиції Миколаївської області від 03.06.2015 року за №953/03.04-26, актового запису про народження [PERSON] не знайдено. У листі Державного архіву Миколаївської області від 08.06.2016 року №338/01.1-21 зазначено, що книги записів актів громадянського стану про народження підвідділів ЗАГС Анатолівської сільради Березанського району Миколаївської області за 1919 рік не надходили. Листом Березанського райвідділу ДРАЦС №494/15.8-4.5. від 31.03.2017 року повідомлено, що актовий запис про народження [PERSON] відсутній. Про відсутність інформації про місце народження [PERSON] вказано і у листі Анатолівської сільради Березанського району Миколаївської області №167 від 06.03.2017 року, листі Держархіву Миколаївської області №A-210/03-05 від 31.03.2017 року, листі Держархіву Одеської області №К-646 від12.06.2017 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , (мати [PERSON] ), її місцем народження є с. Анатолівка Березанського району Миколаївської області, а згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.07.1973 року між [PERSON] та [PERSON] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00018490322 від 08.08.2017 року, місцем народження [PERSON] вказано також с. Анатолівка Березанського району Миколаївської області. У матеріалах справи наявний лист Ради народних депутатів Березанського району Миколаївської області №271 від 05.10.1993 року, адресований [PERSON] , стосовно розгляду її заяви про розкуркулення її батька [PERSON] , який до того ж вказаний батьком [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , мати, [PERSON] , та [PERSON] , мати [PERSON] , є рідними сестрами. Частиною 1, 2 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються такими\~засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначені факти, а також фотокартку, на якій зображено [PERSON] та [PERSON] , довідки про лікування [PERSON] у м. Кривий Ріг, де проживає [PERSON] , письмових пояснень свідків, пояснень відповідача [PERSON] , суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та наявність підстав для встановлення факту того, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідним братом та сестрою. Суд не приймає до уваги наявні у матеріалах справи письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з огляду на наступне. Частинами 1, 2 ст. 90 ЦПК України встановлено, що\~ показання свідка\~-\~це повідомлення\~про відомі\~йому обставини,\~які мають\~значення для\~справи.\~Не є\~доказом показання\~свідка,\~який не\~може назвати\~джерела своєї\~обізнаності щодо\~певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Згідно ч.\~1,\~2\~ст.\~230\~ЦПК\~України,суд\~під час\~розгляду справи\~повинен безпосередньо\~дослідити докази\~у справі:\~ознайомитися з\~письмовими та\~електронними доказами,\~висновками експертів,\~поясненнями учасників\~справи,\~викладеними в\~заявах по\~суті справи,\~показаннями свідків,\~оглянути речові\~докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Згідно ч.\~1,\~3,\~5,\~6\~ст.\~230\~ЦПК\~України кожний\~свідок допитується\~окремо. Перед\~допитом свідка\~головуючий встановлює\~його особу,\~вік,\~рід занять,\~місце проживання\~і стосунки\~зі сторонами\~та іншими\~учасниками справи,\~роз`яснює його\~права і\~з`ясовує,\~чи не\~відмовляється свідок\~із встановлених\~законом підстав\~від давання\~показань. Якщо\~перешкод для\~допиту свідка\~не встановлено,\~головуючий під\~розписку попереджає\~свідка про\~кримінальну відповідальність\~за завідомо\~неправдиве показання\~і відмову\~від давання\~показань та\~приводить його\~до присяги:\~"Я,\~(ім`я,\~по батькові,\~прізвище),\~присягаю говорити\~правду,\~нічого не\~приховуючи і\~не спотворюючи". Текст присяги підписується свідком. Підписаний свідком текст присяги та розписка приєднуються до справи. З урахуванням викладеного, суд вважає, що пояснення [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані особи судом встановлені не були, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань не попереджались, присяга ними не складалась, в порядку, що встановлений чинним цивільним процесуальним законодавством. Проте в матеріалах справи та судом встановлено достатня кількість доказів, що підтверджує те, що [PERSON] , мати, [PERSON] , є рідною тіткою спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). [PERSON] , яка також подала заяву прийняття спадщини та також отримала відмову у видачі свідоцтва на спадщину, за наявними матеріалами справи є двоюрідною племінницею [PERSON] , та відповідно до ст.1265 Цивільного кодексу України вона відноситься до п`ятої черги спадкування за законом. Згідно частин першої, другої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. За приписами ч. 4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно [PERSON] , яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, є спадкоємицею третьої черги за законом за правом представлення, передбаченим ч. 4 ст.1266 ЦК України. Виходячи з наведеного [PERSON] має право на спадщину згідно ч.4 ст.1266 ЦК України. Проте судом встановлено, що [PERSON] не має правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є те, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Таким чином під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є двоюрідним братом та сестрою, відповідно остання є спадкоємицею майна спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . З матеріалів справи, доводів та клопотань, наданих учасниками під час судового розгляду вбачається, що 16.11.2001 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений Водяхіною О. О., приватним нотаріусом\~Севастопольського міського\~нотаріального округу\~16.11.2001 року, зареєстрований в реєстрі за № 2962. Право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2001 року було зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. від 23.08.2018 індексний номер 41763698. 16.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений Змисловською Т. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 16.08.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 1489. 08.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений Бойко О. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08.04.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 613. На час розгляду судом справи №522/4711/17 вказані договори відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] є чинними, судом недійсними не визнані. Оскарження дійсності договорів відчуження вказаної квартири, починаючи з договору купівлі-продажу від 16.11.2001 року є предметом судового розгляду у справі №522/20824/19 (Приморський районний суд м. Одеси, суддя Домусчі Л.В.). Виходячи з наведеного позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] не підлягає задоволенню, оскільки в данному випадку неправильно обрано спосіб захисту. Щодо визнання за [PERSON] права власності на рухоме майно та грошові кошти на всіх банківських рахунках у всіх банківських установах, що виявлені на день прийняття рішення судом чи будуть виявлені в майбутньому, то суд не вбачає підстав для задоволення вказаних вимог, оскільки на адресу суду надійшли відповіді про відсутність у спадкодавця [PERSON] рухомого майна та грошових коштів на банківських рахунках. Вирішуючи питання про позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 26 грудня 2016 року по справі №522/23193/16-ц встановлений факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 2003 року по день його смерті [INFO] та з [PERSON] з 2003 року по день ї смерті [INFO] . Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2018 року у справі №522/23193/16-ц вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси скасовано, заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, але які не перебувають у шлюбі між собою залишено без розгляду. Ухвала суду апеляційної інстанції заявником не оскаржена. [PERSON] не зверталася до суду з позовною вимогою встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 2003 року по день його смерті [INFO] та з [PERSON] з 2003 року по день ї смерті [INFO] . Відповідно до статті 3 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання сааме її прав, свобод чи інтересів. З огляду на наведене суд, вирішуючи спір, повинен встановити факт порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів цієї особи, а також перевірити, чи залучений у справі відповідач є відповідальним за такі порушення. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що договори-замовлення про надання послуг на поховання, квитанції на оплату витрат, пов`язаних з похованням, не свідчать про те, що [PERSON] та її мати проживали постійно зі спадкодавцем однією сім`єю з 2003 року. Жодних доказів того, що [PERSON] , мати [PERSON] з [PERSON] з 2003 року по день його смерті [INFO] суду також не надано. Також судом не встановлено, що нотаріусом винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальних, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, чим би було порушеної її право. Суд критично ставиться до тверджень [PERSON] в позові про те, що у неї не було можливості звернутися у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що було підтверджено право на спадкування, яке за її заявою було встановлено судом лише 26 грудня 2016 року. На переконання суду [PERSON] як і її мати [PERSON] , що померла [INFO] , не були позбавлені можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тобто до 30.02.2015 року, навіть без підтвердження факту родинних відносин. Оскільки суду не надано жодних належних доказів факту проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 2003 року по день його смерті [INFO] та з [PERSON] з 2003 року по день ї смерті [INFO] , так і доказів про існування спільного бюджету, ведення з спільного господарства та проведення спільних витрат, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . Також в процесі розгляду справи судом встановлено з 08.04.2019 року власником квартира за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до статті 3 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. З огляду на наведене суд, вирішуючи спір, повинен встановити факт порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів цієї особи, а також перевірити, чи залучений у справі відповідач є відповідальним за такі порушення. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). За положеннями ч.ч.1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Outcome: partial