Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину сторін- [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно. Позов обгрунтований тим, що сторони, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON] , яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, при цьому працює неофіційно і має середньомісячний дохід 25000 грн., дочка має хворобливий стан, займається з логопедом та відвідує гурток з англійської мови « Step by Step ». Домовленість про добровільну сплату аліментів відсутня. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що заперечення останніх відсутні. Відповідно до заяви від 03 червня 2021 року позивач [PERSON] позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 16 липня 2021 року відповідач [PERSON] позов визнає частково у розмірі 1500 грн., посилаючись на те, що ніде не працює, не має постійного доходу, сплачує за рішенням суду аліменти на сина [PERSON] , [INFO] . Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням поданих сторонами доказів суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, домовленість сторін про сплату аліментів відсутня, тобто сторони повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів,-стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачем заявлений позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлений у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, що у встановленому порядку не спростовано, останній згідно виконавчого провадження ВП №49393072 є платником аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) з 05 жовтня 2015 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, і вважає за необхідне стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2300 грн. щомісяця, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дитини саме позивачем. Підстави для стягнення аліментів у розмірі 2500 грн. в судовому засіданні не встановлені, при цьому позивач не позбавлена можливості визначення участі відповідача у додаткових витратах на дитину згідно ст.185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Положеннями ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Під час судового розгляду відповідачем [PERSON] суду не подані докази щодо перевищення відрахувань із його заробітку (доходу) у розмірі 70 відсотків. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави 908 грн. судового збору.

Outcome: partial