Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що в період з червня 2017 року по даний час він проживає однією сім'єю з [PERSON] та під час їх спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO] року. Оскільки на момент народження хлопчика його мати перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, до Книги реєстрації народження та у відповідний актовий запис були внесені відомості про [PERSON] як про батька народженого [INFO] року [PERSON] При цьому, відповідач не визнає себе батьком дитини та про хлопчика не піклується. Враховуючи вище наведене, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати його батьком дитини - [PERSON], [INFO]; зобов'язати третю особу - ЧМВ ДРАЦС ГТУЮ в Чернівецькій області внести зміни до актового запису про народження №1137 від 16.05.2018 року, зазначивши батьком дитини позивача, змінити прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]» та по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]». В судове засіданні позивач не з'явився, направив до суду заяву в якій позов підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти внесення заочного рішення по справі. Крім того, з аналогічною заявою про розгляд справи без її участі звернулась до суду третя особа - [PERSON], яка позов визнала та просила задовольнити. Від представника третьої особи - Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Вирішення спору залишив на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим його місцем проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15 квітня 2003 року між відповідачем та третьою особою - [PERSON] зареєстровано шлюб під час якого [PERSON] народила сина - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження батьками хлопчика зазначено [PERSON] та [PERSON] (а/с 7,8). За змістом ст.. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 5, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Так, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON], відповідно до якої він повідомляє усі компетентні органи про те, що не визнає себе батьком дитини, народженої [INFO] року його дружиною - [PERSON] (а/с 10). З системного аналізу положень ст. 129 СК України в сукупності з нормами глави 5 ЦПК України, яка регулює докази та доказування, вбачається, що доказами у даній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності, які підтверджують чи спростовують походження дитини від певної особи. Так, згідно поданої матір'ю дитини заяви, остання визнає той факт, що народжений нею у шлюбі з відповідачем син - [PERSON], не походить від її чоловіка - [PERSON] та біологічним батьком хлопчика є позивач [PERSON] У відповідності до вимог ст.. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Отже, приймаючи до уваги сукупність всіх досліджених доказів, визнання матір'ю дитини батьківства позивача щодо народженого нею [INFO] року сина, суд вважає, що позов слід задовольнити. Рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини в порядку ст. 134 СК України. При цьому, Чернівецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в рамках даного судового провадження перебуває в статусі третьої особи та суд може зобов'язати третю особу лише вчинити певні процесуальні дії, а тому відповідні зміни в актовий запис про народження дитини мають бути внесені на підставі рішення суду про визнання батьківства, що є належним способом захисту. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial