Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 23075 грн. 60 коп., в якому зазначив, що відповідно до договору № б/н, укладеного між сторонами у справі 09 вересня 2008 року, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов*язання з повернення кредиту, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 09 вересня 2008 року, станом на 31 січня 2017 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1289 грн. 71 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17248 грн. 96 коп., заборгованості по пені та комісії в розмірі 3200 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 250 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1086 грн. 93 коп., а всього 23075 грн. 60 коп., а також відшкодувати витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в сумі 1600 грн. У судове засідання представник позивача не з*явився, надавши письмові пояснення з додатками (а.с. 35-36, 39-48), згідно яких позов підтримав в повному обсязі, зазначив, що процентна ставка за кредитним договором була збільшена узгоджено та відповідно до умов договору та наказів банку, тому твердження відповідача щодо необґрунтованого збільшення відсоткової ставки є хибними. Вказав, що у разі нормалізації ситуації банком буде розглядатися питання про зниження ставок. Відповідач в судове засідання не з*явився, звернувся до суду із заявою про проведення судового розгляду за його відсутності (а.с. 26, 31), згідно письмової заяви не згоден з нарахуванням заборгованості по процентах за користування кредитом за підвищеною банком ставкою, нарахуванням комісії, а також з сумою пені та штрафів у зв*язку з проживанням у зоні проведення антитерористичної операції. З*ясувавши позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви від 09 вересня 2008 року (а.с. 7) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 8-13). Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку 500 грн., у подальшому збільшений банком; базова кредитна ставка за користування кредитом за даними позову 22,80% на рік на залишок заборгованості, комісії у розмірі 1% на місяць. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п.п. 5.3 банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому, банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов*язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 клієнт зобов*язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов*язань за договором, на вимогу банку виконати зобов*язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту чи овердафту), сплати винагороди банку. Сторони узгодили, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов*язань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів, клієнт зобов*язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 гривень +5% від суми позову (а.с. 7 зворот). Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 4-6) станом на 31 січня 2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором, укладеним між сторонами у справі, складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1289 грн. 71 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17248 грн. 96 коп., нарахованої пені та комісії в розмірі 3200 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 250 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1086 грн. 93 коп., а всього 23075 грн. 60 коп. Факт укладення кредитного договору, користування кредитними коштами та невиконання належним чином зобов*язань з погашення кредитної заборгованості та сплати відсотків відповідачем не оспорюється. Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому, із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 січня 2013 року проценти за кредитною заборгованістю відповідача нараховувались позивачем у збільшеному розмірі, а саме у розмірі більше ніж 22.80% на рік, що підтвердив представник позивача у письмових поясненнях. В той же час, довідка про умови кредитування, яка б відображала умови кредитування та з якою був би ознайомлений позичальник, у матеріалах позову відсутня. Отже, підвищення в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, процентної ставки не відповідає вимогам Закону України від 22 вересня 2011 року № 3795-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким було викладено у новій редакції статтю 1056-1 ЦК України (набув чинності 16 жовтня 2011 р.), та яким визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Витребуваний судом за клопотанням представника відповідача розрахунок заборгованості [PERSON] за базовою процентною ставкою (а.с. 30, 33) позивачем суду не надано. Таким чином, при визначенні розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом суд виходить з погодженої сторонами процентної ставки по кредиту 22.80% на рік (1.9 % на місяць) на залишок заборгованості за довідкою про умови кредитування: -за січень 2013 року - 2500,90 грн. х 1.9% = 47,51 грн.; -за лютий 2013 року - 2311,92 грн. х 1.9% = 43,93 грн.; -за березень 2013 року - 2422,92 грн. х 1.9% = 46,04 грн.; -за квітень 2013 року - 2422,92 грн. х 1.9% = 46,04 грн.; -за травень 2013 року - 1993,49 грн. х 1.9% = 37,87 грн.; -за червень 2013 року - 1993,49 грн. х 1.9% = 37,87 грн.; -за липень 2013 року - 1993,49 грн. х 1.9% = 37,87 грн.; -за серпень 2013 року - 1993,49 грн. х 1.9% = 37,87 грн.; -за вересень 2013 року - 1993,49 грн. х 1.9% = 37,87 грн.; -за жовтень 2013 року - 1945,86 грн. х 1.9% = 36,97 грн.; -за листопад 2013 року - 1546,65 грн. х 1.9% = 29,39 грн.; -за грудень 2013 року - 1351,83 грн. х 1.9% = 25,68 грн.; -за січень 2014 року - 1289,71 грн. х 1.9% = 24,50 грн.; -за лютий 2014 року - 1289,71 грн. х 1.9% = 24,50 грн.; -за березень 2014 року - 1289,71 грн. х 1.9% = 24,50 грн.; -а також за період з 01 квітня 2014 року по 31 січня 2017 року: 34 міс. х 1.9% х 1289,71 грн. = 833,15 грн.; що разом із сумою процентів, нарахованих позивачем виходячи із процентної ставки у розмірі 22,80% на рік до 01 січня 2013 року у розмірі 57 грн. 56 коп., складає - 1429,12 грн. Також, враховуючи заявлене відповідачем клопотання (а.с. 30), суд вважає неправомірним нарахування позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за даним кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14, 23, 27). Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Костянтинівку Донецької області. При цьому, як вбачається з позовної заяви позивач зазначає, що у відповідача по кредитному договору утворилася заборгованість з пені та комісії в сумі 3320,00 грн. У розрахунку заборгованості (а.с. 406) позивачем вказану суму розміщено у колонці «сума пені та комісії», в т.ч. накопичувальним підсумком, однак серед матеріалів позову відсутній документ, який містить розрахунок даних сум із розмежуванням складових, а так само підтверджує підстави їх нарахування, витребуваний судом розрахунок комісії позивачем суду не надано (а.с. 30, 33). Наведене унеможливлює перевірку судом правильності розрахунку заборгованості в цій частині, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією з відповідача у розмірі 3200,00 грн. у суду відсутні. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 31 січня 2017 року без врахування нарахованих пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 1289 грн. 71 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою у розмірі 1429 грн. 12 коп., а всього 2718 грн. 83 коп., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у справі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: partial