Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Зміст позовних\~вимог та\~позиції учасників\~справи В лютому\~2021\~року Акціонерне\~товариство Комерційний\~банк «ПриватБанк»\~ (далі\~ АТ\~КБ «ПриватБанк»)\~ \~звернулося \~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява\~мотивована тим,\~що 27\~травня 2019\~року між\~банком та\~ [PERSON] \~укладено договір про надання банківських послуг № б/н, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідач отримав встановлений кредитний ліміт на карту, який протягом терміну користування послугами банку збільшився до 8 500 гривень кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконував, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого станом на 14 грудня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 10\~329, 13 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 8\~264,59 грн; заборгованість за простроченими відсотками 2064,54 грн. З урахуванням викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (арк.спр. 58). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання [ADDRESS] , які отримав, про що свідчать поштові повідомлення (арк.спр.74,75) Процесуальні дії у справі 09 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02 березня 2021 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що 08 квітня 2021 року постановив ухвалу. 08 квітня 2021 року відмовлено у клопотанні позивача про огляд веб-сайту. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 27 травня 2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву б/н, у відповідності до якої він у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщенні на офіційному сайті банку: www.privatbank.ua., та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування (арк. спр.8). Видача платіжної картки підтверджується довідкою в якій вказана кредитна карта, яка була видана [PERSON] за час користування послугами банку (арк. спр.11). Згідно з даними довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] відкритий 27 травня 2019 року, кредитний ліміт встановлений 06 червня 2019 року у сумі 8500 грн, 24 березня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 8462,97 грн, 07 квітня 2020 року - зменшено до 8\~359,00 грн, а 01 липня 2020 року зменшено до 0,00 грн. (арк. спр.10). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 14 грудня 2020 року становить 10\~329,13 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 8264,59 грн; заборгованість за поточним тілом кредиту- 0,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн; заборгованість за простроченими відсотками 2064,54 грн; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України -0,00 грн; 0,00 грн заборгованість по комісії; 0,00 грн заборгованість по пені. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі Закон №2664-ІІІ)). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками та заборгованість за простроченим тілом кредиту. При цьому, обґрунтовуючи їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила. Витяг з\~Тарифів обслуговування\~кредитних карт\~«Універсальна» та\~витяг з\~Умов та\~Правил надання\~батьківських послуг\~в ПриватБанку,\~що розміщені\~на сайті:\~https://\~www.privatbank.ua\~та містяться\~у матеріалах\~справи,\~не містять\~підпису відповідача,\~а тому\~їх не\~можна розцінювати\~як частину\~ договору,\~укладеного між\~сторонами 27\~травня \~2019\~року шляхом\~підписання анкети-заяви. Суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, чого суд в ході судового розгляду справи не встановив. Такі висновки суду, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. У анкеті-заяві позичальника від 27 травня 2019 року процентна ставка не зазначена (арк. спр. 8). Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, як і умов про стягнення прострочених відсотків. Надаючи оцінку, як доказу, паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 27 травня 2019 року суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Водночас суд зазначає, що анкета-заява не містить відомостей про те, яку саме картку отримав відповідач, кредитний ліміт, тоді як паспорт споживчого кредиту містить умови щодо кредитування кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна Голд». Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 11 червня 2019 року. Більше того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У третьому розділі Паспорту визначено максимальну суму ліміту на кредитній картці до 75000 грн., однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже,\~зазначений Паспорт\~споживчого кредиту\~містить узагальнену\~інформацію про\~умови кредитування\~та орієнтовану\~загальну вартість\~кредиту. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем, паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не свідчить про погодження між сторонами умов кредитного договору, в тому числі щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином відсутні підстави для стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитними коштами, тому у позові у цій частині необхідно відмовити. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 27 травня 2019 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд дослідив виписку по рахунку відповідача, розрахунок заборгованості (третя графа розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів») та встановив, що сума фактично отриманих позичальником коштів становить 8537 грн(арк.спр.12, 13). В той же час, в графі розрахунку заборгованості «Сума погашення за наданим кредитом» Банком зазначені кошти, які різними платежами повертались відповідачем позивачу на погашення заборгованості і загальна сума у підрахунку у загальному розмірі склала 1533,87 грн, що співпадає із даними виписки по рахунку (арк.спр.12, 13). Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача 7003,13 грн заборгованості за тілом кредиту (8537-1533,87=7003,13), оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника до виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь банку підлягає стягненню 7003,13 грн кредитної заборгованості, що є 67,8% від суми пред`явленого позову (10\~329,13 грн), то АТ КБ «ПриватБанк» слід компенсувати за рахунок відповідача [PERSON] судовий збір у сумі 1539,06 грн (2270 х 67,8 :100=1539,06) , сплачений банком за подання позовної заяви.

Outcome: partial