Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що шлюб з відповідачем розірвано, від цього шлюбу у них народилась дочка- Перро [PERSON], [INFO]. В даний час дочка навчається в Національному університеті державної податкової служби України на денній формі навчання на 2-му курсі, строк навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Для підтримання нормальної життєдіяльності дочки в період навчання потрібні кошти на харчування, одяг, оплату проживання у гуртожитку, за проїзд до місця навчання, ціни за який останнім часом значно підвищились. Відповідач працює, отож є фінансово забезпеченим, інших аліментних зобовязань відповідач не має, відтак має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання, тому позивач просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчатись, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до закінчення дочкою навчання, тобто до 30.06.2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, зазначивши у прохальній частині позову про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. 28.03.2016 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи, відтак суд здійснює розгляд справ за відсутності сторін спору, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов до висновку про таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], на що вказує свідоцтво про народження серія І-АМ № 036771, видане Липовецьким відділом реєстрації актів громадянського стану, Вінницької області. Як вбачається із довідки виданої Національним університетом державної податкової служби України від 01.09.2015 року за № 110, [PERSON] навчається у вищевказаному навчальному закладі на 2 -му курсі денної форми навчання навчально-наукового інституту обліку, аналізу та аудиту, група ОБФІ-14.2, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. (а.с. 5). Згідно довідки Липовецької міської ради Вінницької області за № 5021 від 08.10.2015 року, [PERSON], [INFO] проживає біля матері [ADDRESS]. (а.с. 6). Згідно положень, передбачених ст.198, 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, які потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Верховний Суд України висловив наступну правову позицію, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Здобуті у справі докази свідчать про те, що [PERSON] [INFO], продовжує навчатися після досягнення повноліття у Національному університеті державної податкової служби України на денній формі навчання, 2-й курс, а тому вона, будучи повнолітньою працездатною особою, вік якої перевищує 18 років, не має можливості працевлаштуватись, відтак суд дійшов висновку, що вона потребує матеріальної допомоги. Що ж стосується наявності у батька - відповідача по справі можливості надавати таку допомогу, то слід вказати на наступне. Згідно обставин наведених у позовній заяві, відповідач працевлаштований офіційно, інших аліментних зобовязань не має, протипоказання за станом здоровя відсутні. Ухвалою суду від 28.10.2015 року відповідачеві було рекомендовано судом надати свої заперечення проти позову, однак у визначений судом строк та порядок, відповідачем не надано жодних доказів на спростування обставин, що зазначені у позовній заяві. Згідно положень ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Положення ч. 2 ст. 182 СК України передбачають, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на нормах закону, при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення із відповідача на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд враховує обставини, що зазначені у статті 182 СК України, відсутність заперечень зі сторони відповідача, а відтак прийшов до висновку, що із відповідача на користь позивача слід присудити до стягнення аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатись у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) без урахування часу канікул, оскільки дитина навчається на денній формі навчання. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги частково. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст.88 ЦПК України, а тому присуджує до стягнення із відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної суми позовних вимог, оскільки при пред'явленні позову позивачка була звільнена від його сплати. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial