Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 08 червня 1979 року вона уклала шлюб із [PERSON]. 20 липня 1993 році вони приватизували кв.58 розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги буд. 108 корп. 4. 07 вересня 2014 року помер її чоловік після смерті якого відкрилася спадщина, в зв*язку з чим вона звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право спадкування оскільки у неї були відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. 23 липня 2015 року позивач звернулася до Управління житлового господарства, про отримання дубліката свідоцтва про право власності на спірну квартиру, однак їй було відмовлено оскільки в свідоцтві про право власності на спірну квартиру було вказано не вірно її прізвище а саме, «Брагіна-Єременко». Тому позивач просить суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1993 року видане «Еременко Виктору Васильевичу» та «Брагиной -[PERSON]» - «[PERSON] та його дружині [PERSON]», зобовязати Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради оформити та видати їй дублікат втраченого свідоцтва про право власності на спірну квартиру, встановити факт належності [PERSON] права власності на ? частину кв. 58 яка розташована за адресою: м Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги буд. 108, корп. 4 та визнати право власності на ? частину спірної квартири за позивачем. В судове засідання позивач не з*явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Судові витрати стягнути не просила. Представник відповідача в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з*явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені, причин неявки суду не повідомили . Відповідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що в свідоцтві про право власності на спірну квартиру не вірно вказано прізвище позивача. Так, 20 липня 1993 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності, згідно якого «Еременко Виктору Васильовича» та «Брагиной [PERSON]» на праві спільної сумісної власності належить кв. 58, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд 108 корп. 4 /а.с. 29/. Факт належності правовстановлюючого документа позивачу підтверджується: свідоцтвом про укладення шлюбу згідно якого 08 червня 1979 року між «Еременко Виктором Васильевичем» та «Брагиною Валентиной Степановной» було укладено шлюб який зареєстровано Бюро реєстрації актів громадянського стану Щепровського району Курської області, за актовим записом 86, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка «Еременко», дружини «Брагина» /а.с.30/; паспортом громадянина України /а.с.9/; довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера / а.с. 9 оборот/; довідкою з єдиного абонентського відділу /а.с.33/, довідкою про склад сім*ї /а.с.25/. Враховуючи, що від встановлення факту належності вищевказаного документа заявника, залежить виникнення, зміна або припинення його особистих та майнових прав, а також те, що діючим законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на спірну квартиру. Стосовно позовних вимог позивача про зобовязання житлового господарства Дніпропетровської міської ради оформити та видати дублікат свідоцтва, суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки позивачем не надано належних доказів звернення до управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради та доказів відмови. Стосовно визнання права власності суд виходить з наступного. 08 червня 1979 року позивач уклала шлюб з [PERSON] 20 липня 1993 році вони приватизували кв.58 розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги буд. 108 корп. 4. 07 вересня 2014 року [PERSON] помер після смерті якого відкрилася спадщина, в зв*язку з чим [PERSON] звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право спадкування оскільки у неї були відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивач прийняв спадщину, оскільки подав заяву про її прийняття до нотаріальної контори\~\~однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Згідно з п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р.\~\~правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець мав правовстановлюючі документи на ? частину спірної квартири, в суді встановлено, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування за законом не претендують інші особи, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на ? частину спірної квартири. На підставі викладеного,

Outcome: partial