Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № б/н від 23.01.2012 року, банк надав відповідачу кредит в сумі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву. в якій підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не зявився, про день, час, місце розгляду справи сповіщений\~належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № б/н від 23.01.2012 року, банк надав [PERSON] кредит в сумі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31.08.2017 року він має заборгованість на загальну суму 20901,53 грн. Відповідно ст.\~1049\~ЦК України\~за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобовязується надати\~грошові кошти\~(кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобовязується повернути\~кредит та\~сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~625\~ЦК України\~боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобовязання,\~на вимогу\~кредитора зобовязаний\~сплатити суму\~боргу,\~а також\~розмір процентів\~встановлений договором. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір пені слід врахувати наступне. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання, повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1,2\~ст.\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти як неустойку спотворює її дійсне значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 551 ЦК України. Враховуючи, що розмір нарахованої банком на підставі умов кредитного договору пені (3760,00 грн.) є значно більший порівняно з розміром заборгованості за договором, та враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перебільшує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 232,35 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.01.2012 року, в розмірі 17373,88 грн., яка сладається з: - 232,35 грн. заборгованість за кредитом; - 15437,68 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 232,35 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 500.00 грн. штраф (фіксована частина); - 971,50 грн. штраф (процентна складова). На підставі викладеного,

Outcome: partial