Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації. В обґрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], 14.12.2005 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою. У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач [PERSON] має намір виїхати з донькою за межі території України, а саме до Російської Федерації, однак, батько малолітньої дитини - [PERSON], який є відповідачем по справі, добровільного дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України не надає, до нотаріуса для оформлення відповідних документів звертатись відмовляється. Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд до Російської Федерації та повернення до України малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у супроводі її матері - [PERSON], без згоди батька малолітньої дитини - [PERSON], строком на три роки та надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується оголошенням у ЗМІ «Урядовий кур'єр» №119 від 25.06.2016 року (а.с.20-21). Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. У зв'язку з неявкою відповідача [PERSON], не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], 14.12.2005 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6). Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). На теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою. У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач [PERSON] має намір виїхати з донькою за межі території України, а саме до Російської Федерації, однак, батько малолітньої дитини - [PERSON], який є відповідачем по справі, добровільного дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України не надає, до нотаріуса для оформлення відповідних документів звертатись відмовляється. Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд до Російської Федерації та повернення до України малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у супроводі її матері - [PERSON], без згоди батька малолітньої дитини - [PERSON], строком на три роки та надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачає обмеження на виїзд з України з міркувань безпеки громадян. Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава пря\-мування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка вказала державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування в цій державі. Суд приймаючи рішення, повинен бути впевненим в тому, що зазначена подорож за кордон, не завдасть шкоди дитині, її інтересам і не буде порушувати права батька на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України, турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Окрім того, з позовної заяви вбачається, що позивачка просить суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для малолітньої дитини. Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» - оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). З відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку. П.п. 18,19 Правил оформлення паспорту встановлюють, що у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ. Оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Тобто в даному випадку, суд має право надати лише дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі території України, на підставі якого уповноважений орган, а в даному випадку це орган внутрішніх справ за місцем проживання, видає проїзний документ дитини. З вищезазначених норм вбачається, що у судовому порядку вирішується саме надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, тому позовні вимоги щодо надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України, не ґрунтуються на законі. Зважаючи на те, що позивач висловила стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення малолітньої дитини за кордон, зазначивши державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, відповідач у судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача не надав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial