Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] вимоги і заявлені в інтересах [PERSON] обгрунтовує тим, що 11.02.1987 р. по 10.04.1990 р. та з 22.07.1996 р. по 13.02.2009 р. [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» , а 13.02.2009 року звільнений за згодою сторін. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 121 від 25.12.2008 року, працівнику встановлені такі професійні захворювання: 1. Основний діагноз: -хронічне обструктивне захворювання легень III ст. , токсикоз-пилової етнології у фазі загострення, Емфізема легень II ст., Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. НК 11А ст. -вібраційна хвороба від дії локальної вібрації II ст. в формі вегетативно- сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук. Міофіброз м'язів надлопаткової області і м'язів плечового пояса, двосторонній плече-лопаточний периартроз, деформований деформуючий остеоартроз ліктьових променезап'ястних суглобів зі стійким больовим синдромом з обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від довготривалої дії локальної вібрації і довготривалого фізичного перенапруження. -нейросенсорна туговухість з помірним ступенем (III ст.), зниження слуху професійного характеру. 2. Супутний діагноз : -ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. Фібриляція передсердя. Гіпертонічна хвороба II ст. НК 11А ст.. РОХП з больовим синдромом і сенсорними порушеннями. Пресбіопія. Гіпертонічна ангеопатія сітківки. У акті зазначено, що роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.005-88 «Сан.гіг. вимоги до повітря робочої зони», ДСН 3.3.6-037-99 «Держ.сан. норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку», ГОСТ 12.1,003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» № 658-66, що підтверджує наявність вини відповідача як роботодавця, який не створив здорових та безпечних умов праці та як того вимагає Закон України «Про охорону праці». Відповідно до довідки і виданої Фтизіатричною МСЕК м. Суми від 16.02.2012 року, [PERSON] встановлено 65 % втрати працездатності (в т.ч. ХОЗЛ - 25%, вібраційна хвороба - 25%, туговухість - 15%) , встановлено третю групу інвалідності, необхідність медикаментозного санаторного лікування, лікування у реабілітаційному центрі органів дихання. Отримані працівником професійне захворювання потягли за собою спричинення моральної шкоди, яку оцінює у сумі 13 000 грн. та яка полягає як у фізичних, так і моральних стражданнях у зв»язку з погіршенням його стану здоров»я з вини роботодавця, необхідністю постійного лікування, значними обмеженнями в життєдіяльності, звичках, бажаннях, що вимагає додаткових зусиль по організації свого життя і побуту. Враховуючи зазначене, а також згідно вимог ст.ст. 153 , 237-1 КЗпП України, просить ухвалити рішення, яким: - стягнути на користь [PERSON] з ПАТ « Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» 13 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями / а.с. 1-2/. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] заявлені вимоги підтримала з зазначених вище підстав і додатково пояснила, що погіршення стану здоров»я працівника пов»язано з шкідливими факторами на виробництві. Тому [PERSON] має право на відшкодування спричиненої моральної шкоди в зазначеній у заяві сумі . Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» Журавльова М.В. позов не визнала з тих підстав, що позивач знаючи про негативні фактори своєї роботи продовжував на протязі довгого часу працювати у шкідливих умовах, був обізнаний про можливі негативні наслідки щодо погіршення стану свого здоров'я, йому проводились відповідні доплати за роботу у шкідливих умовах. Також вважає, що суду не надано доказів спричинення працівнику такої моральної шкоди. А у відповідності до вимог ст. 233 КЗПП України також пропущений тримісячний строк звернення до суду по захисту прав працівника. Тому просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа- Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Суми повідомлялась судовою кореспонденцією про час і день судового засідання. Однак явку свого представника не забезпечила, що не перешкоджає розгляду справи по наявним матеріалам. Суд, вислухавши доводи представників сторін, вивчивши і оцінивши надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступні обставини . 1. Судом встановлено, що [PERSON] з 11.02.1987 р. по 10.04.1990 р. та з 22.07.1996 р. по 13.02.2009 р перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» , а 13.02.2009 року звільнений за згодою сторін, що вбачається з копії його трудової книжки / а.с.5-7/. [PERSON] працював в умовах , які мали шкідливий вплив на здоров»я. Так, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 за № 121 від 25.12.2008 року, працівнику встановлені такі професійні захворювання: 1. Основний діагноз: -хронічне обструктивне захворювання легень III ст., токсикоз-пилової етнології у фазі загострення, Емфізема легень II ст., Легенева недостатність ІІ-ІІІ ст. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. НК 11 А ст. -вібраційна хвороба від дії локальної вібрації II ст. в формі вегетативно- сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук. Міофіброз м'язів надлопаткової області і м'язів плечового пояса, двосторонній плече-лопаточний периартроз, деформований деформуючий остеоартроз ліктьових променезап'ястних суглобів зі стійким больовим синдромом з обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від довготривалої дії локальної вібрації і довготривалого фізичного перенапруження. -нейросенсорна туговухість з помірним ступенем (III ст.) , зниження слуху професійного характеру / а.с. 8 /. 2. Супутний діагноз : -ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. Фібриляція передсердя. Гіпертонічна хвороба II ст. НК 11А ст.. РОХП з больовим синдромом і сенсорними порушеннями. Пресбіопія. Гіпертонічна ангеопатія сітківки. В п.п. 16, 17, 19 акту зазначено, що причиною професійного захворювання є неефективність використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій на ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе». Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, загазованості. А роботодавець порушив ГОСТ 12.1.005-«Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» п.п. 1.1 3.1,4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99 «Державні норми виробничого шум;ультразвуку і інфразвуку» п. 1.3-1.4, ГОСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум: Загальні вимоги до повітря робочої зони» п. 2.3, «Інструкцію утримання виробничих приміщень» №658-66 п.п 66, 78. / а.с. 8 /. Як вбачається з повного акту № 215 огляду МСЕК від 04.03.2009 року та наданого суду і залученого до матеріалів справи, [PERSON] встановлено 65 % втрати працездатності (в т.ч. ХОЗЛ - 25%, вібраційна хвороба - 25%, туговухість - 15%) , що підтверджено наступними медичними обстеженнями - актами огляду МСЕК за № 201 від 26.02.2010р і за № 117 від 16.02.2012 року/ залучені до матеріалів справи /, з встановленням працівнику 3-ї групи інвалідності / а.с. 9 /. Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище професійні захворювання [PERSON] пов'язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв'язок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками - погіршенням стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. 2. Умови праці і внаслідок яких працівник отримав професійні захворювання, заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров'я , що потягло окремі життєві обмеження, необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації у повному обсязі своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст.ст. 173 , 237-1 КЗпП України. Ч.1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно вимог ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я , пов»язаним з виконанням трудових обов»язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди» , з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров'я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювання, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності , виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Тому суд визначає таку моральну шкоду у сумі 11000 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача - ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» як з роботодавця. 3. Суд не може погодитись з думкою представника відповідача про застосування строків давності щодо звернення позивачки до суду по відшкодуванню спричиненої моральної шкоди, позовна давність не може поширюватись на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв'язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial