Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з наведеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що в шлюбі з відповідачем у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір'ю. В цьому році вона має намір поїхати з дитиною за кордон для її всестороннього розвитку в туристичних та оздоровчих цілях. Батько дитини добровільної згоди для виїзду за кордон не дає. За вказаних обставин просить суд надати надати дозвіл виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди батька. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві, учто нила країну куди збирається виїхати з дитиною, а саме Ізраїль. Проти заочного розгляду справи не заперечила Відповідач в судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям. Шлюб їх розірвано 10.04.2013 року, що підтверджується копією рішення суду (а.с.4-5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с.7) сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до вищевказаного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.04.2013 року дитину [PERSON] залишено проживати з матір'ю [PERSON] 14 вересня 2013 року позивачка одружилась з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини для її виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання . У відповідності до п.п.2,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57 чітко визначено , що виїзд за межі України громадян , які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню. На виконання ст.7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини , їх тимчасового затримання та вилучення. Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В силу дії ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідач добровільно не надає згоди на виїзд малолітньої доньки за кордон. Позиція відповідача в спірних правовідносинах судом розцінюється такою, що не відповідає інтересам дитини. Тому такий дозвіл слід надати позивачці. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме: дозволити виїзд за кордон на період літніх канікул, а саме з 01 червня 2014 року по 31 серпня 2014 року включно. На підставі вищенаведеного, відповідно ст. ст. 2,4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п.2,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, п.п. 18, 19 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 231 від 31.03.1995 року, ч.ч.1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial