Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки. Позивачка у судове засідання не з'явилася, відповідно до письмової заяви просила суд розглядати справу за її відсутності та стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по аліментам за період з 2008 року по 2013 рік на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 27 956 грн. 50 коп.; та суму неустойки у розмірі 7 626 грн. 40 коп. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього заборгованості по аліментам за період з 2008 року по 2013 рік на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 27 956 грн. 50 коп. Однак заперечував проти стягнення з нього суми неустойки у розмірі 7 626 грн. 40 коп. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, а частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2007 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 05 листопада 2007 року та до повноліття дитини. На підставі рішення, що набрало законної сили видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 05 листопада 2007 року та до повноліття дитини. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки, у зв'язку з чим згідно довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції головного управління юстиції у Дніпропетровській області станом на 01 жовтня 2013 року має заборгованість по аліментам у розмірі 27 956 грн. 50 коп. Відповідач у судовому засіданні не заперечував факт наявності у нього заборгованості по аліментам у розмірі 27 956 грн. 50 коп. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (ст. 196 СК України). На підставі ст. 196 СК України позивачкою розрахована сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 2008-2013 року, яка складає 7 626 грн. 40 коп. (27 956,50 коп. х 1% х 365 днів). Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивачки, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 7 626 грн. 40 коп., та відмовити у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості по аліментам, оскільки вже є рішення суду, що набрало законної сили, про стягнення з відповідача аліментів, яке виконується у встановленому законом порядку. Розмір заборгованості по аліментам встановлено довідкою-розрахунком відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції головного управління юстиції у Дніпропетровській області та станом на 01 жовтня 2013 року складає 27 956 грн. 50 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial