Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 06 липня 1979 року він перебував у шлюбі з [PERSON], та після одруження дружині було присвоєно прізвище [PERSON], однак остання в паспорті своє прізвище за життя так і не змінила. Після смерті дружини позивача [PERSON], яка померла 28 жовтня 2014 року, відкрилася спадщина, яка складалася зокрема із 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач стверджує, що він звернувся у встановлений закон термін до державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, заперечуючи в частині встановлення факту родинних відносин. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-БК №303667 виданого Маловільшанською сільською радою Обухівського ЗАГСУ, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 липня 1979 року, актовий запис №10. Відповідно до довідки №334 від 19 лютого 2015 року виданої КП "ККП м. Василькова", [PERSON] з 1979 року проживав разом з [PERSON] по день її смерті, тобто 28 жовтня 2014 року за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №981969, квартира, загальною площею 30,5 кв. м, житловою площею 16,2 кв.м, що розташована за адресою: Київська облать, [ADDRESS], перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №329427. Листом №347/02-14 Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 05 травня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину на квартиру після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірне майно, та не доведені родинні відносини з померлою. Крім позивача, до Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини звернулася сестра померлої [PERSON] - [PERSON] Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до ч. 2 \~та ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сімя створюється на підставі шлюбу. Вимогами ст. 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Положення ст.ст. 1216-1218, 1258, 1261 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом має чоловік. Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи, що позивач дійсно є спадкоємцями за законом першої черги, та прийняв спадщину в порядку і в строки передбачені ст..ст. 1269, 1270 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на спірне майно. При цьому суд відмовляє в задоволенні вимог щодо встановлення факту родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON], оскільки останні перебували в шлюбі, а тому даний факт є встановлений та підтверджений свідоцтвом про укладення шлюбу.

Outcome: partial