Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У липні 2021 року до Ржищівського міського суду Київської області на підставі ухвали Миронівського районного суду Київської області від 16 червня 2021 року надійшла цивільна справа за вказаним позовом [PERSON] . Позивачка мотивувала позовні вимоги тим, що з 24 вересня 2005 року по 11 січня 2013 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Сторони мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із невиконанням відповідачем батьківського обов`язку щодо утримання спільної дочки, рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2008 року було ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 200 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 липня 2014 року ухвалено стягувати на утримання дочки аліменти у розмірі 400 грн, починаючи з 02 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Вказані вище рішення відповідач не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з 01 січня 2008 року по 12 березня 2021 року у розмірі 51993 грн 16 коп. Позивачкою виконано розрахунок пені за період з січня 2008 року по березень 2021 року, враховуючи формулу обрахування пені, що визначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Загальна сума нарахованої пені за несплату аліментів склала 52344 грн 02 коп. Посилаючись на ст. 180-182, 196 СК України, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів відповідно до рішень Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2008 року та від 15 липня 2014 року за період з 01 січня 2008 року по 12 березня 2021 року у розмірі 52344 грн 02 коп. Стягнути з відповідача судові витрати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. У судове засідання позивачка не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечувала (а.с. 7, 38). Відповідач двічі заявляв клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зверненням за правовою допомогою та підготовки заперечень проти позову, проте станом на 11 жовтня 2021 року заперечення проти позову відповідач до суду не подав. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом доставки SMS-повідомлення, копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження відповідач отримав, заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов не надсилав, причини неявки не повідомляв. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України вважається, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин. Отже суд вирішив розглядати справу без участі сторін за наявними матеріалами в порядку, передбаченому ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України та проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах № 295/2 від 29.06.2016 розмір заборгованості згідно з виконавчим листом № 2-171 від 25.09.2008, виданого Томашпільським районним судом Вінницької області станом на 01 липня 2014 року становить 13400 грн (а.с.8-9). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах № 1665/0301/11 від 14.06.2016 розмір заборгованості згідно з виконавчим листом № 2/146/245/14 від 14.08.2014, виданим Томашпільським районним судом Вінницької області станом на 14 червня 2016 року становить 5600 грн (а.с.10). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах № 540 від 20.01.2021 розмір заборгованості згідно з виконавчим листом № 2/146/245/14 від 14.08.2014, виданим Томашпільським районним судом Вінницької області станом на 31 грудня 2020 року становить 31600 грн (а.с.15). Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості по аліментах, виданої Миронівським РВ ДВС від 12.03.2021 № 4567 встановлено, що загальна сума боргу по аліментах [PERSON] станом на 12.03.2021 складає 51993 грн 16 коп. (а.с.16-17). Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України сума пені не може бути більшою, ніж 100 % заборгованості по аліментам. Оцінка суду аргументів сторін, доказів. Судом встановлено, що відповідач не у повному розмірі сплачує аліменти на утримання дочки, внаслідок чого станом на 12.03.2021 склалась заборгованість у розмірі 51993 грн 16 коп. (а.с.16-16 зворот). Суд приймає до уваги розрахунок пені, наданий позивачкою, згідно якого розмір пені за період з січня 2008 року по березень 2021 року складає 52344 грн 02 коп. Судом встановлено, що розрахунок проведений з урахуванням наведених норм, хоча при цьому, до такої заборгованості позивачем не застосовано обмеження в 100%, встановлене ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року, проте даний розрахунок відповідає порядку нарахування пені, що вказаний у постановах ВП ВС від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц та постанові ВП ВС від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з його вини. Враховуючи викладене, та враховуючи вимоги ч.1 ст.196 СК України, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: сума пені не може бути більшою, ніж 100 % заборгованості по аліментам, тому стягненню підлягають кошти у розмірі 51993 грн 16 коп. Щодо розподілу судових витрат. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Позивачка подала квитанцію № 01/06 від 01.06.2021 про витрати на послуги адвоката у розмірі 2000 грн (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає 901 грн 83 коп. та на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 1986 грн 40 коп. В порядку, передбаченому ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: partial