Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував у шлюбі з відповідачкою. Вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 2-11116/10. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з відповідачкою та її батьками. Фактично з самого моменту розлучення між сторонами почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідачки для нормального спілкування з дитиною. Позивач змушений був звертатися з відповідною заявою до органу опіки та піклування. 29 липня 2011 року Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області було прийняте розпорядження № 584, згідно до якого було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з сином та у його вихованні - один раз на тиждень у вихідні дні з 10:00 до 18:00 та дозволили забирати сина сумарно на 14 днів раз на рік для відвідування дідуся та бабусі, які проживають в [ADDRESS]. Позивач вважає, що прийняте розпорядження фактично звузило його права, які полягають у спілкуванні та побаченні з сином. Зважаючи на те, що відповідачка не виконує приписи цього розпорядження, чинить в цьому перешкоди, то позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]. Визначити наступні способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином: необмежене спілкування з сином особисто та по телефону, а також по мірі інтелектуального розвитку сина та здобуттям ним навиків необхідних для спілкування засобами поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; побачення батька з сином п'ять разів на тиждень: з понеділка по п'ятницю з 15:00 до 22:00 за місцем проживання або перебування сина. В день побачення з сином, батько має право забирати сина з дому, садочку або школи особисто, попередньо повідомивши матір; кожні перші та четверті вихідні дні (субота і неділя) син проводить з батьком, на території фактичного проживання батька або на його розсуд. У тому разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; спільний відпочинок: першу або другу половину літніх канікул син проводить з батьком, попередньо повідомивши матір по телефону або іншими засобами, в яку саме половину літніх канікул батько планує проводити з сином; один раз на рік дозволити забирати сина сумарно на 14 календарних днів для відвідування дідуся та бабусі, які проживають в [ADDRESS]. Та просить суд зобов'язати [PERSON] у разі виїзду сина за межі Рівненської області повідомляти батька про термін відлучення та місце перебування сина за 5 календарних днів перед таким виїздом. Позивач підтримав позов та пояснив суду про обставини, що описані вище. Вважає, що постановлення рішення про задоволення позовних вимог буде відповідати інтересам дитини. Представник відповідачки позов не визнав та пояснив суду, що задоволення позову буде йти всупереч інтересам дитини. Відповідачка не чинила і не чинить позивачеві перешкод у спілкуванні з сином. За таких умов просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник органу опіки та піклування вважає, що позов можна задовольнити частково. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - сина [PERSON], [INFO] У зв'язку з тим, що сторони не знайшли згоди щодо участі у вихованні дитини, то 29 липня 2011 року Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області було прийняте розпорядження № 584. Згідно до нього був визначений порядок прийняття участі позивача у спілкуванні з сином та у його вихованні - один раз на тиждень у вихідні дні з 10:00 до 18:00 та дозволили забирати сина сумарно на 14 днів раз на рік для відвідування дідуся та бабусі, які проживають в [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що дане розпорядження не відповідає інтересам дитини та порушує права позивача, що визначені в статтях 140, 153, 157 СК України. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991 дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В ході розгляду справи були підтверджені обставини, за яких відповідачка перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дитиною та чинить йому перешкоди в побаченні з сином. Про це пояснив як позивач, так і підтвердив свідок [PERSON] Протилежне не було доведене представником відповідачки. Щодо вимоги позивача визначити наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з сином: "Зобов'язати [PERSON] у разі виїзду сина за межі Рівненської області повідомляти батька про термін відлучення та місце перебування сина за 5 календарних днів перед таким виїздом.", то суд вважає, що вона не може бути задоволена. Даний обов'язок не покладається на відповідачку законом. Вказану позицію підтверджує і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема у своєму рішенні від 28.03.2012 року в справі № 6-3582св12. Отже, суд вважає, що інтересам дитини буде відповідати задоволення позову в частині: зобов'язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] ([INFO]); та визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON]: необмежене спілкування з сином особисто та по телефону, а також по мірі інтелектуального розвитку сина та здобуттям ним навиків, необхідних для спілкування: засобами поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; надати можливість забирати сина з дитячого садочка, попередньо повідомивши маму дитини; кожні перші та четверті вихідні дні (субота і неділя) син проводить з батьком, на території фактичного проживання батька або на його розсуд; один раз на рік дозволити забирати сина сумарно на 14 календарних днів для відвідування дідуся та бабусі, які проживають в [ADDRESS]. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: partial