Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до заяви від 30.03.2018 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 3 000 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 2012 року спільно проживала з відповідачем та вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2017 року року сторони фактично припинили спільне проживання, мешкають окремо та не ведуть спільне господарство. На час розгляду справи неповнолітня дитина проживає з матір'ю та повністю перебуває на її утриманні. Батько дитини не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала вовному обсязі і просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст.280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ході судового розгляду встановлено, що з 2012 року сторони спільно проживали. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2017 року сторони окремо проживають, питання щодо утримання доньки між ними в добровільному порядку не вирішено. На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні. В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки у позивача при зверненні до суду були відсутні дані про розмір доходів відповідача, вона наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Крім того, суд враховує стан здоров"я неповнолітньої дитини на підставі наданих позивачем довідок. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на значні доходи відповідача, які він отримує за основним місцем роботи та з інших джерел, оскільки на підтвердження викладених обставин доказів суду надано не було і будь-яких клопотань щодо їх витребування не заявлялось стороною. Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов»язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2 000 гривень щомісячно, оскільки позивач не надала суду докази, які б обгрунтовували вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3 000 гривень щомісячно, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави. На підставі ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: partial