Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом у якому просив: стягнути з [PERSON] на його користь аліменти по 2 000 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання або до досягнення 23 років; стягнути з [PERSON] щомісячно на його користь аліменти в розмірі 1/4 % частини всіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання або до досягнення 23 років; виконавчий лист, виданий на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 2 липня 2016 року, справа №554/3963/16-ц, провадження №2/554/2130/2016 - відізвати, а стягнення цих аліментів припинити. Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно свідоцтва\~про народження,\~його батьками\~є [PERSON]\~та [PERSON]Свого батька\~він взагалі\~ніколи не\~бачив і\~не знає\~його,\~з ним\~ніколи не\~проживав і\~не спілкувався.З мамою також не проживає і не спілкується. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 2 липня 2016 року з батька [PERSON] стягуються на користь матері [PERSON] на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, на період навчання у вищому навчальному закладі до 30 червня 2019 року, але не більше ніж до досягнення 23 років.У звязку\~з тим,\~що \~з матірю\~тривалий час\~не проживає,\~то отримувані\~нею аліменти\~він не\~отримує.На даний час він повнолітній і бажає щоб аліменти стягувались на його користь, а не на користь матері. Ні батько, ні мати грошей на навчання, проживання, на придбання одягу, на харчування та інше йому також не надають, тому був змушений звернутись до суду. Ухвалою від 17 січня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою від 03.10.2018 року справу прийнято до провадження судді Троцької А.І. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов не визнала. 16.04.2018 року направила заперечення проти позову в яких зазначала, що займається матеріальним утриманням сина. Вона сплачує за його навчання, вже сплатила 20452 грн. Крім того син перебуває на повному її утриманні, забезпечує йому проживання, одежу, предмети гігієни, проїзд до навчального закладу, кошти на особисті витрати. Ці витрати значно перевищують аліменти, які сплачує на його утримання батько. Також на її утриманні знаходиться неповнолітня донька Софія, [INFO] Зараз вона перебуває на обліку в Полтавському центрі зайнятості як безробітна і не має змоги надавати матеріальну допомогу. 06.07.2018 року направила доповнення до заперечень проти позову, згідно яких з першого кварталу 2015 року по перший квартал 2018 року нею було отримано 20571, 37 грн. аліментів, однак лише на одну оплату за навчання вона витратила 20752 грн. Просила у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомляв. Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачено\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на відповідачеві також лежить процесуальний обов'язок доказування своїх доводів і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] народився 21 травня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №098084 від 26.08.2009 року, актовий запис № 357. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з довідки № 05-26/732 від 27.06.2018 року, [PERSON] навчається на третьому курсі в Інституті економіки, управління та інформативних технологій денної форми навчання Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі». Студент навчається\~на контрактній\~основі ( а.с.107). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 02 липня 2016 року стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення з 20.05.2016 року, на період навчання в Вищому навчальному закладі Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» до 30.06.2019 року, але не більш ніж до досягнення сином 23 років. Згідно довідки від 04.02.2008 року № 247/04-60 [PERSON] 06.08.2003 року уклала шлюб з [PERSON], актовий запис 897, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Статтею 199 СК України\~передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] повнолітній та на час звернення до суду в грудні 2017 року вже не проживав ні з батьком, ні з матірю. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст.\~199\~СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскільки повнолітній [PERSON], продовжує навчання, навчається на денному відділенні, він потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням від кожного з батьків. Разом з тим суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON], що при стягненні аліментів на користь позивача, він їх буде витрачатиме не за цільовим призначенням, оскільки останній досяг повноліття та має право розпоряджатись коштами особисто. Крім того як було встановлено в судовому засіданні, що позивач особисто сплачував за навчання у 2018 році 5175 грн., у 2019 році -800 грн. , що підтверджується наданими квитанціями . Також суд враховує, що згідно показів наданих відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, аліменти які сплачував батько в розмірі близько 1000 грн., лише частково йшли на утримання сина, а саме на оплату навчання, так за 2016 рік нею сплачено 8100 грн., за 2017 рік сплачено 7800 грн., за 2018 рік-502 грн., що підтверджується матеріалами справи. Згідно з частиною першою\~статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частин 1\~\~і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної\~\~Ради України № 789 Х11\~\~(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових\~\~можливостей умов життя, необхідних для\~\~розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого сімейного життя. При цьому, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 5 протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Стаття 201\~СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Суд враховує, що відповідач [PERSON] не працює, має на утриманні неповнолітню доньку, однак зазначене не позбавляє її обовязку утримувати сина який продовжує навчання солідарно з батьком. З урахуванням всіх обставин встановлених в судовому засіданні, щодо матеріального становища сторін, наявності інших дітей, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання [PERSON] з [PERSON] у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно. Разом з тим, враховуючи, що позивач [PERSON] не проживає з матірю та має бажання, щоб аліменти які сплачує батько на його утримання отримував він особисто, в даній частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню аліментів з батька на користь сина з дня набрання рішенням законної сили, а не з дні звернення до суду з позовом з метою недопущення подвійного стягнення з [PERSON]. На підставі\~ч. 1 ст.141 ЦПК України\~з відповідачів у дохід держави стягується судовий збір у розмірі по 352 грн. 40 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial