Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, в якому зазначив, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.12.2014 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.12.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Після розлучення та укладення шлюбу з [PERSON] мають двох малолітніх спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На його утриманні, окрім сина [PERSON] , [INFO] , на якого за рішенням суду з нього стягуються аліменти, знаходяться також дочки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми. Також зазначив, що він на даний час не працює, має заборгованість по сплаті аліментів, яку по мірі можливості намагається сплачувати, тому змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подала, повідомлена належним чином, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 грудня 2014 року з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходів позивача щомісячно, починаючи з 02.12.2014 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 12.07.2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.07.2016 року (а.с. 9). Свідоцтвами про народження підтверджується, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5-6). [PERSON] не працює, його дружина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою УПСЗН Ніжинської міської ради (а.с. 12). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 Сімейного кодексу України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.182 ч.1 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За нормами ст.192 ч.1 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, інші випадки, прямо передбачені Сімейним кодексом України. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані утримувати і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я. Відповідно до ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи всі встановлені обставини справи, обов`язок батьків утримувати дитину, суд вважає доцільним, виходячи з принципу розумності та справедливості, зменшити розмір аліментів, присуджених до стягнення з позивача за рішенням Ніжинського міськрайонного Чернігівської області від 11 грудня 2014 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial