Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонам, зареєстрований 18.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції в Житомирській області та визнати за [PERSON] при реєстрації розірвання шлюбу право залишити собі прізвище [PERSON]; визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], з позивачем; стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування вимог зазначено, що сім"я розпалась. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від утримання доньки, а тому позивач просить стягувати аліменти. 12.11.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів. Щодо розірвання шлюбу зазначив, що має намір зберегти сім"ю. Щодо визначення місця проживання дитини, відповідач пояснив, що фактично сторони та донька проживають за адресою: [ADDRESS] та вважає що з цього приводу між сторонами спір відсутній. Від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила не розглядати заяву про залишення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини без розгляду. Відповідач в судове засідання 02.04.2019 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача - адвоката Шахрая В.В. відповідно до якої відповідач не заперечує проти розгляду судом вимог про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини (а.с. 62). Від представника третьої особи Кравець А.Й. надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №410 (а.с. 5). За заявою відповідача, 16.01.2019 року сторонами надано строк на примирення до 02.04.2019 року. Як передбачено статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи, позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з відповідним позовом, 02.04.2019 року підтримує позовну вимогу про розірвання шлюбу, беручи до уваги, що примус до шлюбу не допускається, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Крім того, оскільки за особою закріплено право визначити своє прізвище при реєстрації шлюбу та при розірванні шлюбу, відомості про те, що дане право позивача оспорюється або не визнається відсутні, а тому суд не вбачає підстав для визнання за [PERSON] права при розірванні шлюбу залишити собі прізвище «Волинчук». Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Статті 180, 181 СК України визначають обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, оскільки відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву в цій частині. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи, що [PERSON] досягла 14 років, [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS], суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо визначення місця проживання [PERSON] та в цій частині відмовляє в задоволенні позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. (щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу) та на користь держави 768,40 грн. (щодо позовної вимоги про стягнення аліментів).

Outcome: partial