Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

САП «Родючисть» звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 19 квітня 2007 року між [PERSON] та САП «Родючисть» був укладений договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер: 5924786700:03:004:0111), який був зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 19.10.2007 року за № 040761304352. У відповідності з укладеним між сторонами договором оренди землі земельна ділянка була передана позивачу в користування на 10 років. 30.12.2016 року [PERSON] переуклала договір оренди земельної ділянки з САП «Родючисть». Проте коли представник позивача звернувся до Державного реєстратора з приводу реєстрації нового договору, то виявилось, що за цією ж земельною ділянкою вже зареєстровано договір оренди землі з ФГ «Натон» державним реєстратором виконавчого комітету Лебединської міської ради [PERSON] від 13.10.2016 року. Спірний договір оренди землі є недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, спірна земельна ділянка на той момент знаходилася в законному користуванні позивача. Одна й та сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря). Однак, державний реєстратор всупереч вимог закону не здійснив запити до відповідних органів з метою перевірки наявності вже зареєстрованих прав на вищезазначену земельну ділянку, що в свою чергу призвело до існування подвійної реєстрації прав оренди земельної ділянки та суттєвого порушення прав позивача, який має законні підстави (чинні договори оренди) на користування спірною земельною ділянкою. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив ухвалити рішення, яким визнати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ФГ «Натон» недійсним та скасувати державну реєстрацію права оренди землі. В судове засідання представник позивача не зявивсь, в письмовій заяві позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представники відповідачів та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2007 року між [PERSON] та САП «Родючисть» був укладений договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер: 5924786700:03:004:0111), який був зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 19.10.2007 року за № 040761304352 (а.с. 7, 8). Земельна ділянка була передана позивачу в користування на 10 років. 30.12.2016 року [PERSON] переуклала договір оренди земельної ділянки з САП «Родючисть». Проте коли представник позивача звернувся до Державного реєстратора з приводу реєстрації нового договору, то виявилось, що за цією ж земельною ділянкою вже зареєстровано договір оренди землі з ФГ «Натон» державним реєстратором виконавчого комітету Лебединської міської ради [PERSON] від 13.10.2016 року (а.с. 10). Суд вважає, що під час реєстрації договорів ФГ «Натон» з [PERSON] державним реєстратором реєстраційного відділу виконавчого комітету Лебединської міської ради [PERSON] в повній мірі не були дотримані вимоги законодавства, що регулює порядок реєстрації договорів оренди земельних ділянок, з огляду на наступне. З метою запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку з різними набувачами Державною реєстраційною службою України на адреси начальників реєстраційних служб областей був підготовлений та направлений лист від 06.08.2013 рок №2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельні ділянку за різними правонабувачами», за змістом якого державним реєстраторам було доведено до відома про необхідність запитування від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили державну реєстрацію прав оренди землі, які виникли та зареєстровані в установленому законом порядку до 01 січня 2013 року, витребування необхідної інформації (довідок, копій документів тощо), необхідних для реєстрації прав та їх обтяжень про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди землі у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року. Внаслідок недотримання в повній мірі вимог законодавства в даному випадку склалася ситуація, коли на одну й у ж саму земельну ділянку водночас існують два чинні, зареєстровані у встановленому порядку, договори оренди земельної ділянки і, відповідно, права позивача, як орендаря, виявилися порушені. Частиною 5\~ст. 116 ЗК України\~передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи викладене, суд вважає, що спірний договір оренди землі слід визнати недійсним, оскільки укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, а спірна земельна ділянка на момент укладення спірного договору знаходилася в законному користуванні позивача, договір оренди між позивачем та землевласником розірваний у встановленому порядку не був. Стосовно позовної вимоги про скасування державної реєстрації, суд приходить до наступних висновків. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно вимог до ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У відповідності до приписів п.п. 1 та 9 ч. 1\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, зі змісту вищезазначених положень закону вбачається, що записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином рішення суду про визнання недійсним договору оренди землі є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі та при отриманні державним реєстратором рішення суду, що набрало законної сили, він зобов'язаний скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав. Вимога про скасування державної реєстрацію права оренди земельної ділянки може бути підставою для звернення з окремим позовом лише у разі відмови реєстраційної служби внести зміни про скасування державної реєстрації прав, а тому необхідно відмовити в її задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: partial