Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 14 березня 2008 року з відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № KRHTAK02660294 (далі Договір). Згідно вищезазначеного [PERSON] ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 59866,69 грн на строк до 13 березня 2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами у строк та порядку, встановленому цим [PERSON]. Відповідно до умов [PERSON], погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: щомісяця у період сплати [PERSON] повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, [PERSON] сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязання за [PERSON] виконало повністю, надало відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 59866,69 грн. У порушення умов [PERSON], відповідач [PERSON] зобовязання не виконав, не здійснює погашення заборгованості за кредитом у встановленому [PERSON] порядку та строки. У звязку із невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, станом на 8 лютого 2017 року існує заборгованість у розмірі 348950,50 грн, що складається із заборгованості за кредитом 46426,11 грн, заборгованості за процентами 32717,86 грн, заборгованості за комісією 2455,26 грн, пені 267351,27 грн. Позивачем до стягнення визначено розмір пені 24000 грн. Отже, заборгованість до стягнення становить 105599,23 грн. У забезпечення виконання зобовязань за [PERSON], між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки (далі Договір поруки). Відповідно до умов [PERSON] поруки, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за [PERSON]. Згідно п. 6 [PERSON] поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання зазначені у письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Представник відповідачки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні з тих підстав, що тепер порука припинена. Суд, заслухавши пояснення особи, яка брала участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 14 березня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір № KRHTAK02660294 (а. с. 12-18). Відповідно до п. 2.1. цього [PERSON] зобовязується надати Позичальникові Кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому [PERSON], а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов [PERSON]. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно положень п. п. 4.1.-4.4. [PERSON], за користування наданим Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення Кредиту Позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеною у статті 17.1.6. [PERSON]. Нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів при цьому проценти розраховуються на непогашену частину Кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Позичальник сплачує Банку винагороду у розмірі й у строки, що зазначені у статті 17.1.8. [PERSON] і сплачується щомісяця від дня списання коштів з кредитного рахунку до [PERSON]. [PERSON] заборгованості здійснюється, шляхом сплати Щомісячних платежів відповідно до статті 17.8. [PERSON], до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку її наявності), процентами та Кредитом. Пунктами 14.2., 14.3. [PERSON] передбачено, що у випадку порушення Позичальником зобовязань щодо сплати винагород, процентів, основної суми Кредиту, Позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочення. За змістом п. п. 17.1.-17.1.9. [PERSON], за цим [PERSON] надає Кредит на таких базових умовах: загальний розмірі Кредиту 59866,70 грн; дата видачі не пізніше 14 березня 2008 року; дата погашення 13 березня 2013 року; процентна ставка 15.48 % річних; період сплати з «14» по «18» число кожного місяця. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. У порушення умов [PERSON] та вищезазначених правових приписів, станом на 8 лютого 2017 року [PERSON] допустив заборгованість у розмірі 348950,50 грн, що складається із заборгованості за кредитом 46426,11 грн, заборгованості за процентами 32717,86 грн, заборгованості за комісією 2455,26 грн, пені 267351,27 грн. Позивачем до стягнення визначено розмір пені 24000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на зазначене, враховуючи те, що суд розглядає справу в межах заявлених вимог, відповідно з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № KRHTAK02660294 від 14 березня 2008 року в межах заявлених вимог, тобто 105599,23 грн. 14 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки № KRHTAK02660294 (далі Договір поруки) (а. с. 19). Відповідно до договору Поруки, предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості, відсотки за дострокове погашення кредиту за цим [PERSON], зазначені у п. 16 цього [PERSON]. Згідно п. 4 [PERSON] поруки, у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом п. 16. [PERSON] поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед Кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором від 14 березня 2008 року № KRHTAK02660294, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит у розмірі 59866,70 грн, а Боржник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту наданого у виді не відновлювальної кредитної лінії у строк з 14 березня 2008 року по 13 березня 2013 року включно, сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,29 % на місяць у Період сплати з «14» по «18» число кожного місяця. Статтею 559 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. До вищезазначеного висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-53цс14. Беручи до уваги те, що виконання зобовязання за кредитним договором визначено сплатою щомісячних платежів, останній платіж повинен був бути сплачений 13 березня 2013 року, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з цим позовом 9 березня 2017 року, тобто зі спливом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання з погашення чергового платежу, а відтак на момент предявлення вимоги порука припинилася. Отже, цей позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно вищевказаного, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1600 грн документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial