Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мотивуючи тим, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем у сторін народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У 2011 році шлюб із [PERSON] розірвано. З 01 вересня 2014 року [PERSON] навчається на денному відділенні ПНУ ім. В. Стефаника на кафедрі соціальної педагогіки та соціальної роботи на платній основі, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Надавати таку матеріальну допомогу відповідач в змозі, так як має дохід, однак добровільно цього не робить. Тому просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь у звязку із навчанням в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею 23-х річного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що з доходів він отримує тільки пенсію. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що З 1997 року по 2011 рік позивач перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], (а.с.7), яка мешкає з позивачкою та продовжує навчання на денному відділенні ПНУ ім. В. Стефаника на кафедрі соціальної педагогіки та соціальної роботи на платній основі, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідач є пенсіонером, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, розмір його пенсії становить 1700 грн., доньці на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчатись,навчання дитини платне, тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини на час її навчання. За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки в частці від доходу відповідача в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною 23-х річного віку за умови її навчання. Крім того, слід зауважити, що зазначені сторонами обставини на підтвердження своїх вимог і заперечень не позбавляють сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених\~ст.192 СК України\~звернутись до суду про їх зміну. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial