Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася в суд з позовом до відповідача, [PERSON], третьої особи Служби у справах дітей Сокальської райдержадміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, в позовній заяві вказавши, що з 20.11.2004 р. перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано [INFO] року. Від даного шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO] Син проживає з позивачкою і перебуває повністю на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу проживає окремо, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Крім цього, безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється у передбаченому законодавством порядку надати дозвіл на виїзд малолітнього сина за кордон для відпочинку та оздоровлення. Зазначає, що син [PERSON] часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Також, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та позитивно позначиться на його духовному і інтелектуальному розвитку. Однак, незважаючи на це, [PERSON] безпідставно не дає згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України, при цьому не наводить жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітнього [PERSON] шкодить його інтересам та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку. [PERSON] змушена звертатись до суду з даним позовом, оскільки поведінка відповідача є недобросовісною і нерозумною так як перешкоджає в здійсненні дитиною права виїзду за кордон для відпочинку. Просить суд надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] за кордон без згоди батька [PERSON] до досягнення дитиною повноліття; дозволити [PERSON] без згоди батька [PERSON], оформити проїздний документ для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, додатково пояснив, що батько дитини має заборгованість по слаті аліментів в розмірі 54 977,37 грн. Крім цього, відповідач відмовляється без поважних причин посвідчити нотаріально згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон для відпочинку. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, в судове засідання 25.06.2014 року повторно не прибув, не повідомив суд про причину неявки. Представник третьої особи, Турянська М.Я. не заперечила проти задоволення позовних вимог. За таких обставин, зі згоди представника позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача та представника третьої особи і дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] - шлюб між [PERSON] та [PERSON] [INFO] р. розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №200. З оглянутого свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається що у сторін є син - [PERSON], [INFO] Також, з оглянутої довідки виданої виконавчим комітетом Жужелянської сільської ради Сокальського району №285 від 02.04.2014р. встановлено, що син сторін [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. 150 СК України: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 12 ЦК України: якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. За вимогами ч.1 ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. За абз. 2 ч.3 цієї ж статті фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 з наступними змінами і доповненнями виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За таких обставин суд приходить до висновку, що для виїзду [PERSON] за кордон потрібна згода батька, яку позивачка не може отримати через ненадання відповідачем такої згоди у передбачений законом спосіб. Що стосується позовної вимоги щодо допущення негайного виконання рішення суду, то в такій слід відмовити, оскільки ст.367 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав за яких суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про: стягнення аліментів - в межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

Outcome: partial