Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив провести реальний розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та виділити, йому [PERSON] в натурі 62/100 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] згідно Висновку №13/18 від 17.12.2018 р. наданого судовим експертом Курильовим 1.1., а саме: виділити горище житлового будинку по лінії виділу першого поверху будинку. Співвласнику 62/100 виділити в житловому будинку «А-1» «1-1» коридор - 7,8 кв.м.; «1-3» кухня - 10,6 кв.м.; «1-4» житлова кімната 21 кв.м.; «1-5» житлова кімната 21,4 кв.м.; «1-6» кладова 2,7 кв.м.; «1-7» санвузол» - 3,8 кв.м.; «VII» вхід на горище -5,6 кв.м. Всього - 72,9 кв.м. Співвласнику 62/100 частки виділити наступні приміщення в підвалі житлового будинку літ «а-1» «І»(І-І) - підвал (частина приміщення) - 3,1 кв.м; «II» - підвал - 5,5 кв.м.; «III» - підвал -17 кв.м.; «VI» - підвал - 3,1 кв.м. Всього по підвалу - 28,7 кв.м. Крім того, просить виділити йому як співвласнику 62/100 частки наступні будівлі і споруди: 1/2 сходів літ «а»; 1/2 сараю літ «Б»; убиральня «Д»; 1/2 вимощеня «1»; 1/2 воріт «№5»; 2/3 огорожі літ. «№6»; 1/2 огорожі літ. «№7»; 1/2 огорожі літ. «№8». Виділ горища по запропонованим варіантам виконується по лінії виділу 1-го поверху будинку. Окрім того, просить стягнути зі співвласників 38/100 частки будинку [PERSON] та [PERSON] на його користь 22 423 грн. грошової компенсації за залишені у спільному користуванні приміщення. Встановити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] відповідно до часток в житловому будинку. А також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В. 12.09.2008 р. за реєстровим № 2950 він придбав у [PERSON] 62/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Власником іншої частини спірного житлового будинку є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] .. Відповідачі відмовились у добровільному порядку надати письмову згоду на виготовлення письмового висновку про можливість поділу будинку. Тому на його замовлення було проведено будівельно - технічну експертизу №13/18 від 17.12.2018 р. згідно висновку якої було встановлено найбільш оптимальний варіант виділу у натурі часток житлового будинку. Окрім цього вказав, що оскільки спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею, 0,0409 га., яка на даний час знаходиться у комунальній власності територіальної громади в особі Стрийської міської ради щодо якої сторони в добровільному порядку не дійшли згоди про порядок користування такою, тому вважає, що він як власник 62/100 частини житлового будинку набув право користування 62/100 частини земельної ділянки на якій він розташований. В судовому засіданні представники позивача адвокат Мундяк М.М. позовні вимоги у частині реального розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовились вирішити дане питання. Просив здійснити поділ будинку згідно варіанту розподілу визначеного у висновку експерта №13/18 за результатами проведення будівельно - технічної експертизи від 17.12.2018 р.. Що стосується позовних вимог у частині визначення порядку користування земельною ділянкою, то при вирішенні вказаної вимоги поклався на розсуд суду. Доповнив, що власниками спірного житлового будинку являється [PERSON] , а саме 62/100 частини житлового будинку, а також [PERSON] та [PERSON] по 19/100 частини кожна. Відповідач [PERSON] уклавши шлюб змінила прізвище на [PERSON] . Відповідачі [PERSON]. , [PERSON] та їхній представник адвокат Журавльова Л.Ю., будучи неодноразово належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, повторно, в судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили, відзив на позов не подали, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Капко Н.Б. у судовому засіданні позовні вимоги не заперечила, просила вирішити позов не порушуючи прав відповідачів. Однак, що стосується стягнення грошової компенсації, то вважає, що таку не слід стягувати з відповідачів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що неявка відповідачів не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ч.1 ст. 5 ЦПК України, вказано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу посвідченого 12.09.2008 р. приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Дутко О.В., зареєстрованого у реєстрі за № 2950 набув право власності на 62/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] а.с. 8-9/ Згідно копії технічного паспорта, виданого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентиризації від 13.10.2008 р., спірний житловий будинок по [ADDRESS] складається з двох квартир № 1 та №2. /а.с.30-31/ Власником 62/100 частини вказаного житлового будинку є [PERSON] , а власниками 38/100 вказаного будинку є [PERSON] та [PERSON] по 19/100 частини кожна./а.с.30-31/ В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] користується приміщенням квартири [ADDRESS] Як вбачається з наявного у матеріалах справи клопотання представника позивача адресованого відповідачам рекомендованим листом з повідомленням від 27.09.2018р., такий просив надати письмову згоду на виготовлення письмового висновку про можливість поділу будинку [ADDRESS] а.с.85/ Однак між сторонами виник спір, який позасудовим шляхом в порядку ст. 358 ЦК України не був врегульований. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це права двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 вказаної статті цього Кодексу, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Згідно з роз`ясненнями п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. У цьому випадку коли виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли у результаті поділу (виділу) співвласнику передається частка нежитлового приміщення, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає у рішенні про зміну часток у праві власності на це приміщення. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України 16.11.2016 р. у справі № 6-1443цс16, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.02.2019 р. по справі № 1316/304/11 Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007р. № 55 (1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. У відповідності до ч.1 ст 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Так, згідно висновку експерта № 13/18 за результатами проведення будівельно - технічної експертизи по листу [PERSON] від 17.12.2018 р. визначено один варіант розподілу житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON] , [PERSON]. як найбільш оптимальний, оскільки усі інші варіанти окрім запропонованого виходять із значним відхиленням від часток співвласників. /а.с. 37-67/ Зокрема визначено, що розподіл житлового будинку, між співвласниками технічно можливий, однак з незначним відступом від ідеальних часток, зокрема одному співвласнику [PERSON] виділяється 59/100 частини будинковолодіння, а співвласникам [PERSON] та [PERSON]. у спільне користування 41/100 частини будинковолодіння, з подальшою компенсацією [PERSON] та [PERSON]. різниці в частці, а також з проведенням необхідних робіт з переобладнання по житловому будинку. Слід зазначити, що при визначенні технічної можливості розподілу житлового будинку, за висновком експертизи, площа самочинних добудов як до квартири [ADDRESS] та до квартири [ADDRESS] , які використовуються у якості тамбора не включаються. Також не включається до розрахунку виділу часток будівля гаражу під літ. « Е » по [ADDRESS] , оскільки такий належить на праві власності [PERSON] та не перебуває у спільній частковій власності. Враховуючи вищезазначені норми закону, згідно яких співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, проаналізувавши запропонований експертом варіант розподілу житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] суд вважає, такий варіант найбільш прийнятним і таким, що відповідає вимогам закону, оскільки він максимально наближений до ідеальних часток співвласників у спірному майні та відповідає найбільш наближеному існуючому порядку користування приміщеннями між сторонами у спірному будинку, окрім цього вимагає найменшої кількості проведення будівельних робіт з переобладнання. На підставі вищенаведеного суд вважає за доцільне провести реальний розподіл житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] та виділити в натурі [PERSON] як для співвласника - 101,6 кв.м. приміщень житлового будинку «А-1» за адресою: [ADDRESS] , позначених синім кольором у таблиці №12, Додатку № 12, таблиця 14,15 Додатку 14,15 до висновку експерта №13/18 за результатами проведення будівельно- технічної експертизи від 17.12.2018 р., а також господарські будівлі та споруди, що становить в цілому 59/100 частини будинковолодіння, а саме: квартира [ADDRESS] :- - коридор літ. «1-1 » пл.7,8 кв.м.;- кухня літ. «1-3» пл. 10.6 кв.м.;-житлова кімната літ «1-4» пл.21 кв.м.;-житлова кімната літ «1-5» пл.21,4 кв.м.;-кладова літ «1-6» пл. 2,7 кв.м;-санвузол літ «1-7» пл. 3,8 кв.м.;- вхід на горище літ. «VII» пл.. 5,6 кв.м.. Всього по квартирі № 1 - 72,9 кв.м. Підвал:-підвал (частина приміщення літ «І» (І-І) 3,1 кв.м.;-підвал літ «ІІ» 5,5 кв.м.;-підвал літ «ІІІ» 17 кв.м.;- підвал літ «VІ» 3,1 кв.м. Всього по підвалу 28,7 кв.м. Господарські будівлі та споруди:- 1/2сходів літ. «а»;-1/2 сараю літ «Б» з окремим входом; - убиральня літ. «Д»;- Ѕ вимощення літ «1»;-1/2 воріт літ «№5»;-2/3 огорожі літ. «№6»;-1/2 огорожі літ. «№7»;-1/2 огорожі літ. «№8». Всього загальною вартістю 497 738 грн. Виділити у натурі [PERSON] та [PERSON] , як для інших співвласників - 69 кв.м., приміщень житлового будинку «А-1» [ADDRESS] , позначених червоних кольором у таблиці №12, Додатку № 12, таблиця 14,15 Додатку 14,15 до висновку експерта №13/18 за результатами проведення будівельно- технічної експертизи від 17.12.2018 р., а також господарські будівлі та споруди, що в цілому становить 41/100 частини будинковолодіння, а саме: квартира [ADDRESS] :- - коридор літ. «2-1 » пл.4,8 кв.м.;- ванна кімната літ. «2-2» пл. 3.1 кв.м.;- кухня літ. «2-3» пл. 15,8 кв.м.;-житлова кімната літ «2-4» пл.22,2 кв.м.. Всього по квартирі № 2 - 45,9 кв .м. Підвал:-підвал (частина приміщення літ «І» (І-ІІ) 1,9 кв.м.;-підвал літ «ІV» 5,4 кв.м.- підвал літ. «V» 15,8 кв.м. Всього по підвалу 23,10 кв.м. Господарські будівлі та споруди:- Ѕ сходів літ «а»;-1/2 сараю літ «Б» з окремим входом; - убиральня літ. «В»;- сарай літ «Б»; - Ѕ вимощення літ «1»;-1/2 воріт літ «№5»;-2/3 огорожі літ «№6»;-1/2 огорожі літ «№7»;-1/2 огорожі літ «№8». Всього загальною вартістю 341 231 грн. Також співвласникам [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON]. виділити горище відповідно по лінії виділу першого поверху будинку (Додаток 12-15 таблиці №12-15 висновку експерта №13/18 за результатами проведення будівельно- технічної експертизи від 17.12.2018 р.) Суд приходить до переконання, що сторонам по справі при даному варіанті розподілу спірного житлового будинку необхідно провести роботи з переобладнання по житловому будинку описані у в заключній частині висновку експерта № 13/18 від 17.12.2018р. з отриманням необхідних дозвільних документів. Беручи до уваги роз`яснення, надані у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно яких вирішуючи питання про грошові стягнення, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в данному населенному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. А тому, невідповідність виділених часток житлового будинку та господарських будівель і споруд (враховуючи вартість спірного майна визначеного висновком експертизи) слід компенсувати у грошовому виразі, стягнувши з [PERSON] , [PERSON] у користь [PERSON] 22 423 грн. Що стосується позовної вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників у житловому будинку, то суд приходить до наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед за їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими так і за участю осіб котрі пізніше придбали відповідну частку у спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено у натурі. Якщо при вирішенні спору суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Згідно приписів ЗК України вбачається, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Так, з матеріалів справи, зокрема копії плану земельної ділянки на [ADDRESS] погодженого начальником управління Держкомзему у м.Стрию від 2009 р. вбачається, що земельна ділянка на [ADDRESS] складається з земельних ділянок №1,2,3,4,5./а.с.78/ Позивачу [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0237 га серія ЯЖ № 546762 від 16.07.2009 р. та державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0040 га серія ЯЖ №9648763 від 16.07.2009 р. належить на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,0277 га. для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . /а.с.75-77/ Дані земельні ділянки на плані земельної ділянки на [ADDRESS] Земельні ділянки № 1 та № 2 загальною площею 0,0169 передаються у власність [PERSON] та [PERSON] Земельна ділянка №5 площею 0, 0409 га перебуває у спільному користуванні. У зв`язку з вищенаведеним, врахувавши те, що земельні ділянки №1,2,3,4 є приватизованими, тобто не перебувають у спільній власності чи користуванні співвласників житлового будинку [ADDRESS] , а щодо земельної ділянки [ADDRESS] позивачем не надано доказів, зокрема висновку експерта з якого б вбачалась можливість встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,0409 га. між співвласниками, з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном, не вказано межі земельних ділянок, якими сторони мають користуватися, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток у житловому будинку. Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому зважаючи на часткове задоволення позовних вимог з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути у користь [PERSON] сплачений ним судовий збір у розмірі 3 159 грн.

Outcome: partial