Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю Савіхіна А.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.03.2008 та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05.03.2008 [PERSON] отримала кредит у розмірі 6300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на станом на 31.08.2018 має заборгованість у сумі 15 240,34 грн., яка складається з наступного: 5686,70 грн. - заборгованість за кредитом; 8089,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф: 250,00 грн. - фіксована частина та 713,83 грн. - процентна складова, суд виходить з наступного. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач на розгляд справи у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до ст.128 ЦПК України; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно з рішенням єдиного акціонера банку від 21.05.2018 №519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п.1.7. Статуту АТ КБ «Приватбанк» (нова редакція). Статут 11.06.2018 погоджено з Національним банком України. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до підписаної заяви № б/н від 05.03.2008 [PERSON] отримала кредит у розмірі 6300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при укладенні договору надала свою згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. За користування кредитом відповідач сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnk.uа/terms/раges/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Пунктом 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг» (далі - Умови) передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 Умов до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити позивачу визначені кредитним договором суму кредиту, проценти за користування кредитом та пеню. Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1, 2 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Нормами ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг, а також відсотки. АТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач, в свою чергу, у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно з п.6.6 Умов надання банківських послуг, Клієнт зобов'язаний у разі не виконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати Винагороди банку. Відповідно до умов кредитного договорупри порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову, та також сплатити пеню за несвоєчасне погашення заборгованості. Відповідно до п.6.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за кредитним договором № б/н від 05.03.2008 відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідач частково сплачувала грошові кошти в погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема останні платежі були здійснені 15.09.2017, 15.11.2017, 17.11.2017, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Розмір заборгованості за тілом кредиту становить 5686,70 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на вимоги статей 526 та 1054 ЦК України. Згідно з п.6.5 Умов, позичальник зобов'язаний сплатити Банку заборгованість по відсоткам за користування Кредитом, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Обов'язок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1054 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 8089,81 грн. Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1054 та 1056-1 ЦК України. Суд не знаходить підстав для зменшення розміру відсотків за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Аналогічна позиція закріплена в п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин». Що стосується вимог позивача про стягнення 500 грн. заборгованості за пенею та комісією і штрафів: 250,00 грн. - фіксована частина та 713,83 грн. - процентна складова, суд виходить з наступного. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пеня є одним з видів неустойки. Заборгованість за пенею та комісією 500 грн. нарахована на суму боргу, підлягає стягненню з відповідача відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг . Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 250,00 грн. - фіксована частина та 713,83 грн. - процентна складова. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобов'язання. Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути, оскільки штрафи відповідно до Умов кредитування нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено. Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1651,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial