Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.11.2002 року, який 14.01.2010 року було розірвано. Від шлюбу вони мають одну спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з позивачкою і на даний час фактично знаходиться на її повному утриманні. Дочка сторін в теперішній час навчається на першому курсі денної форми навчання (державне замовлення) Черкаського державного технологічного університету, ОС «бакалавр», спеціальність 232 - Соціальне забезпечення. Закінчує навчання 30 червня 2024 року. Навчання дочки в університеті потребує значних матеріальних витрат, таких як: витрати на купівлю зошитів, книг, підручників та інших канцелярських товарів і приладь, витрати на харчування, проживання в м. Черкаси, оплату за житло (проживання в гуртожитку на платній основі - 5200 грн. на рік) в м. Черкаси, проїзд по місту, проїзд додому в с. Худоліївку і назад на навчання, купівлю одягу, взуття, лікування та оздоровлення тощо. Таким чином, навчання дочки у навчальному закладі потребує додаткових суттєвих матеріальних витрат, які позивачка самостійно не в змозі надати. У зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. А тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 2000 грн. щомісячно, до закінчення нею навчання або до досягнення 23-річного віку. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідач до досягнення дочкою повноліття сплачував аліменти на її утримання за рішенням суду, але на даний час матеріально не допомагає, отримує пенсію у розмірі близько 1700 гиивень, а дитина навчається і їй потрібні кошти, де з квітня місяця цього року отримує стипендію, яка не є сталою. Дочка на даний час навчається на факультеті денної форми та не має самостійного заробітку, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача кошти на її навчання в зазначеному в матеріалах позову розмірі, а саме, 2000 грн. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, вказавши, що сума 2000 грн. є завеликою, він отримує пенсію у розмірі 1769 гривень, де до квітня 2021 року він отримував половину пенсії у розмірі 884 гривні 50 копійок, оскільки з ного стягували аліменти до повнолвття [PERSON] , якій виповнилося 18 років [INFO] року. У зв"язку з хворобою, він потребує лікування, а тому не має можливості утримувати повнолітню дочку, додавши, що інших доходів та утриманців немає, однак має пай, за який йому платять у рік близько 5000 гривень. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом і вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.05.2003 року, відповідач записаний батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.01.2010 року шлюб між сторонами розірвано 14 січня 2010 року. З довідки про склад сім`ї № 682 від 18.03.2021 року, виданої виконавчим комітетом Медведівської сільської ради, випливає, що дочка сторін зареєстрована разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що дочка сторін, будучи зареєстрованою в с. Худоліївка Черкаської області, навчається в м. Черкаси, що свідчить про наявність у неї витрат, пов`язаних з проживанням та проїздом до місця навчання. Також в судовому засіданні встановлено і підтверджується довідкою № 29/21 від 17.03.2021 року та Договором № 311/20-б від 04.09.2021, що дочка сторін з 01.09.2020 року навчається на першому курсі денної форми навчання (державне замовлення) Черкаського державного технологічного університету, ОС «бакалавр», спеціальність 232 - Соціальне забезпечення, де строк навчання закінчується 30 червня 2024 року. Згідно з квитанціями № 0.0.1817934129.1 від 28.08.2020 року та № 0.0.1980866677.1 від 18.01.2021 року позивачкою загалом сплачено 5200,00 грн. за проживання дочки сторін на час навчання в гуртожитку [ADDRESS] . А відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, Сімейним кодексом України встановлено принцип рівності прав та обов`язків обох батьків щодо участі у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, на що вказав і Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2018 року у справі № 208/3075/16. З врахуванням цього, не лише відповідач, а й позивачка, як мати, повинні утримувати дочку в період навчання в університеті. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням у вище вказаному університеті, оскільки, навчаючись, не працює і інших доходів не має, а позивачка не має фінансової можливості одноособово на належному рівні утримувати дочку. Як передбачено ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно положення ч.1ст.182 Сімейного кодексу Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними матеріальної допомоги. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з наданою відповідачем довідкою про доходи № 8541995554511663, останній перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області та отримував пенсію по інвалідності в розмірі 884, 50 грн., тобто її половину, оскільки, як пояснив відповідач і даний факт жодною зі сторін не оспорювався, до 01.04.2021 року з нього стягувались аліменти до досягнення повноліття [PERSON] , якій виповнилось 18 років [INFO] року, а з кітня 2021 року він отримує цю пенсію у розмірі 1769 грн.(а.с.28) Судячи з даних його пенсійного посвідчення № [NUMBER] та довідки до акту огляду МСЕК від 16.03.2020 року відповідач є особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання довічно, починаючи з 16.03.2020 року. З довідки до акту огляду МСЕК також вбачається, що відповідачу протипоказана важка фізична праця, тобто, він може бути задіяний і працювати в легших умовах праці. Факт хвороби відповідача підтверджується наданими ним виписками із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 31-35). Разом з тим, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що не лише відповідач, а й позивачка є особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання, тобто, обоє перебувають в рівних умовах (а.с.7). Надані відповідачем чеки /квитанції/ в більшості підтверджують понесні ним витрати на лікування до періоду вступу дочки на навчання, а саме за січень-березень 2020 року (а.с. 45-47), а в 2021 році ним придбано медичні засоби у січні-квітні 2021 року, що береться судом до уваги (а.с. 44). У той же час відповідачем не надано суду доказів того, що він не має інших доходів, окрім пенсії, та має інших утриманців, тобто, що він не в змозі сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, підтвердивши, що має дохід від паю, тому суд змушений виходити з наявних в матеріалах справи доказів та показів сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, чинним законодавством визначено, що обов`язок надавати допомогу дитині в зв`язку з її навчанням покладено на обох батьків. Тому, покладення обов`язку лише на позивачку щодо повного забезпечення дитини в зв`язку з навчанням не буде відповідати принципу співмірності розподілу зобов`язань між сторонами у справі. А відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності та виходячи при цьому із принципу розумності, враховуючи майновий стан як відповідача, так і позивачки, які є працездатними як за віком, так і за станом здоров`я, оскільки відповідачу протипоказана лише важка фізична праця, а отже, обоє можуть надавати допомогу дитині, і беручи до уваги, що дочка сторін навчається на денній формі навчання за держзамовленням, вважає, що даний позов з вимогами є дещо завищеним. Так, зважаючи на те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки на період її навчання, суд не погоджується із визначеним позивачкою розміром аліментів саме в розмірі 2000 грн. щомісячно, який документально не підтверджений належними доказами, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 700 грн., починаючи з 02.04.2021 року, оскільки, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, розмір доходів відповідача, його стан здоров"я, яке потребує постійного лікування, відсутність інших дітей та утриманців, такий обсяг стягнення аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним і достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, та буде співмірним з майновим станом сторін, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволеню. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та,

Outcome: partial