Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач 12 грудня 2014 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу 25277 грн. 55 коп., посилаючись на те, що вказана грошова сума була сплачена у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка скоєна з вини відповідача. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] з моменту скоєння ДТП не мала змоги протягом трьох днів з'явитись до страхової компанії для оформлення відповідної заяви з повідомленням про скоєння дорожньо-транспортної пригоди, оскільки на грунті сильного хвилювання в неї сталося різке погрішення зора - контузія гласного яблука легкого ступеню, спазм акомодації. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 15 березня 2014 року Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія» укладено з [PERSON] договір за № АС 4286878 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано автомобіль марки «BMW 320D», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 21 травня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], з автомобілем марки «BMW 320D», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], яка порушила вимоги п. 10.2 «Правил дорожнього руху України», при виїзді з місця стоянки не надала перевагу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у зв'язку з чим допустила зіткнення. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 27 червня 2014 року [PERSON] визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з висновком експертного авто товарознавчого дослідження за № 2311 від 25 липня 2014 року, вартість відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер [NUMBER], отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 травня 2014 року, становить 30405 грн. 06 коп. [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» з заявою з повідомленням про страховий випадок, у зв'язку з чим позивач визнав зазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і 28 серпня 2014 року здійснив виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 25277 грн. 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням за № 212 від 28 серпня 2014 року. Згідно зі страховим актом за № 2-20-0201-14 від 27 серпня 2014 року, розмір страхової виплати становить 25277 грн. 55 коп., з урахуванням вартості експертної оцінки в сумі 450 грн. 00 коп. Відповідно до постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за №4 від 01.03.2013 року, за загальним правилом відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди здійснюється страховою організацією (страховиком), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та\\або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальника. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок чого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що регресна (зворотна) вимога пред'являється в разі виконання однією особою зобов'язання, яке повинна виконати інша особа. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з листом Верховного Суду України від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», за суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тому, якщо страхове відшкодування лише частково погашає спричинені потерпілому збитки, то до заподіювача шкоди є можливість пред'явлення двох вимог: перша - вимога страховика в розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування, друга вимога - потерпілого в розмірі тієї частини завданої шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням. Заподіювач шкоди може висувати проти страховика лише ті вимоги (заперечення), які він має до потерпілої особи. У порядку суброгації страховик не має права вимагати відшкодування вартості експертизи у зв'язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд критично ставиться до бездоказових посилань представника відповідача, що [PERSON] через погіршення зору на одне око не мала можливості з'явитись до страхової компанії. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 травня 2014 року, грошові кошти у розмірі 24827 грн. 55 коп. без урахування вартості експертизи в сумі 450 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 248 грн. 27 коп.

Outcome: partial