Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

У квітні 2016 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, уточнивши його у травні 2016 р.. В обґрунтування позову зазначив, що він з 15.06.2013 р. перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Рішенням від 21.12.2015 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Між ним та відповідачем склалися складні відносини, у зв'язку з чим він не міг спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, тому змушений був звернутися до виконавчого комітету з заявою про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішенням № 432 від 23.12.2015 р. Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, був визначений спосіб у вихованні дитини, а саме встановлені зустрічі з дитиною: щотижня в суботу з 10-00 до 17-00, та у неділю 10-00 до 17-00. Але, відповідач не бажає виконувати рішення Тернівської районної у місті Кривому Розі ради. Коли він приїжджає до сина з іншого району міста, то не може не тільки поспілкуватися з сином, а навіть не може побачити дитину. Відповідач не відчиняє двері та не відповідає на телефонні дзвінки. Він неодноразово приїжджав зі своєю матір'ю - бабусею дитини, яка теж хотіла побачити свого онука, але з дитиною вони так і не побачилися. З приводу невиконання відповідачем рішення № 432 від 23.12.2015 р. Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, він звертався до поліції та до служби у справах дітей, на що отримав відповідь про те, що з нею була проведена бесіда, і з її слів вона не чинить йому перешкод у спілкуванні з дитиною. З 2013 р. він працює тренером - викладачем у Комунальному позашкільному навчальному закладі «Дитячо-юнацька спортивна школа № 1», має стабільний прибуток, сплачує аліменти на утримання дитини, за місцем роботи характеризується позитивно. Крім того, він не позбавлений батьківських прав і бажає приймати активну участь у вихованні свого сина. Просить визначити порядок спілкування з дитиною - сином [PERSON], [INFO] за таким графіком: щотижня з 17 год. п'ятниці до 18-00 год. неділі за місцем його проживання: [ADDRESS]; у дні державних свят з 16-00 напередодні свята до 18-00 святкового дня, з правом відвідування культурно-масових, спортивних заходів, ігрових майданчиків, а також з правом її оздоровлення в дні його відпустки по путівкам, отриманим за місцем роботи. Місцем передачі дитини визначити місце реєстрації дитини за адресою: [ADDRESS] Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Представники відповідача позов не визнали, так як зі слів відповідача - позивач [PERSON] раніше притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння злочинів і насильства в сім'ї. Також, у період спільного проживання, відповідач була свідком того, як позивач зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами. Просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи - виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, позов підтримала частково, а саме просила визначити час спілкування батька з сином протягом робочого тижня двічі з 17-00 до 19-00, а також в суботу, з правом відвідувати розважальні центри, театри, спортивні майданчики, надавши відповідний висновок. В останнє судове засідання представники - позивача, відповідача та третьої особи, не з'явилися, надали заяви про проведення останнього судового засідання, а саме дебатів без їх участі. Дослідивши матеріали справи-докази: характеристику з місця роботи на [PERSON]; копії: рішення № 432 від 23.12.2015 р. Тернівської районної у місті Кривому Розі ради; відповіді від 10.02.2016 р. сектору з питань усиновлення, опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради; відповіді від 19.02.2016 р. КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1»КМР; повідомлення від 16.01.2016 р., 19.01.2016 р., 20.01.2016 р. Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області; актів від 30.01.2016 р., 31.01.2016 р., 20.03.2016 р., 19.03.2016 р.; рішення від 14.02.2017 р. Апеляційного суду Дніпропетровської області; висновок від 23.05.2017 р. Тернівської районної у м. Кривому Розі ради;повідомлення від 17.01.2019 р. КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер»ДОР»; довідки від 04.02.2019 р. про відсутність судимості ( а.с. 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 92, 168, 174, 175, 179, 185), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 15.06.2013 р. [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Рішенням від 21.12.2015 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Між позивачем та відповідачем склалися складні відносини, у зв'язку з чим позивач не міг спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, тому звернувся до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради з заявою про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішенням № 432 від 23.12.2015 р. Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, був визначений спосіб у вихованні дитини, а саме встановлені зустрічі [PERSON] з дитиною: щотижня в суботу з 10-00 до 17-00, та у неділю 10-00 до 17-00. Але, відповідач не бажає виконувати рішення Тернівської районної у місті Кривому Розі ради. Коли позивач приїжджає до сина, то не може поспілкуватися з сином. Відповідач не відчиняє двері та не відповідає на телефонні дзвінки. З приводу невиконання відповідачем рішення № 432 від 23.12.2015 р. Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, [PERSON] звертався до поліції та до служби у справах дітей, на що отримав відповідь про те, що з [PERSON] була проведена бесіда, і з її слів вона не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною. З 2013 р. позивач працює тренером - викладачем у Комунальному позашкільному навчальному закладі «Дитячо-юнацька спортивна школа № 1», має стабільний прибуток, сплачує аліменти на утримання дитини, за місцем роботи характеризується позитивно. Позивач не позбавлений батьківських прав і бажає приймати участь у вихованні свого сина. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як слідує з вимог ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положенням ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більшого, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Європейський суд з прав людини в п. 47 та 50 рішення «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, зазначає «Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі«МакМайкл проти Сполученого Королівства»(McMichael v.the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, № 307-B). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див.,mutatis mutandis,справу«[PERSON] проти Німеччини»(Haase v.Germany), № 11057/02, п. 99,ЄСПЛ2004-III (витяги). Отже, позивач [PERSON] має беззаперечно право на спілкування із сином, на участь у його вихованні, а відповідач [PERSON], з якою проживає дитина, не має права перешкоджати батькові спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні. Між сторонами справи не досягнуто згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у його вихованні і спілкуванні із сином. З характеристики виданої за місцем роботи КПНЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа № 1»КМР», вбачається, що позивач [PERSON] працює тренером-викладачем зі стрибків на акробатичній доріжці, є майстром спорту України зі спортивної акробатики. [PERSON] зарекомендував себе як доброзичливий, працелюбний, талановитий тренер-викладач та вихователь спортивної молоді. Свідок [PERSON] - матір позивача показала, що її син - позивач [PERSON], звернувся до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради з заявою про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] [INFO]. Рішенням від 23.12.2015 р. виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, були встановлені зустрічі з дитиною. Але, колишня її невістка - [PERSON], виконала вказане рішення лише два рази, а потім знову перестала відчиняти двері та відповідати на телефонні дзвінки, змінивши номер телефону. Протягом всього цього часу вона та її син - [PERSON], спілкувалися з дитиною лише в дитячому садочку, коли діти були на прогулянці, або чекали, поки прийде за ним мама, щоб вийти з ним за межі дитячого саду. Відповідач повідомила їх, що дасть дитину, тільки за рішенням суду. Їй вже встановили час зустрічі з дитиною - щосуботи з 09-00 до 17-00, за місцем мешкання відповідача, без права куди-небудь поїхати. Вона бачиться з дитиною, але син до сих пір не має можливості приймати участь у вихованні дитини. Відповідач маніпулює різними хворобами дитини, щоб не давати позивачу бачитись з сином, але дитина розвинута і за інформацією КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1»КМР, ніяких хвороб не має. Суд не приймає до уваги доводи представників відповідача щодо зловживання [PERSON] алкогольними напоями, наркотичними засобами, та те, що він притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до довідок КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер»ДОР» від 17.01.2019 р. та 21.02.2019 р. [PERSON] під наглядом лікаря - нарколога та лікаря психіатра не перебував та не перебуває. Згідно довідки № 198-01022019/12050 від 01.02.2019 р. оперативно довідкової картотеки ГУНП МВС України - [PERSON] судимим не значиться та в розшуку не перебуває, а також за даними інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС (центрального рівня), станом на 06.02.2019 р. до адміністративної відповідальності не притягався. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства", визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», «батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини». Враховуючи викладене суд приходить до переконання, що [PERSON] слід усунути перешкоди [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його сином - [PERSON] [INFO] та визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при подачі позову 551,21 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 153, 157, 159 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial