Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачем [PERSON] та визначити місце проживання їхньої малолітньої дитини - сина [PERSON] 03 жовтня 2013 року \~за адресою його батька [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07 травня 2011 між ним і відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис 478. \~Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO]. Але, спільне життя з відповідачем не склалося і він з сином певний час живе окремо від [PERSON] Вважає відновлення шлюбних стосунків неможливим. Просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина та визначити місце мешкання дитини разом з ним. Позивач в судове засідання зявився, наполягав на тому, що шлюбні стосунки з [PERSON] припиненні, дружина мешкає в іншому місті. Відповідачка в судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що вона має домовленість з позивачем, щодо місця мешкання та виховання дитини. Вказала, що мешкає у місті Львів з іншою особою. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 травня 2011 р. між позивачем і відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 478, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ № 160061. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтво про народження від 08 жовтня 2013 року серія 1-ВЛ № 333725. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім"ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім"ї. Вжиті заходи, щодо примирення подружжя були марними, сторони не примирились, в зв'язку з цим суд прийшов до висновку, що даний шлюб повинен бути розірвано. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проте щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком суд вважає позовні вимоги не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так в судовому засіданні відповідачка не довела, та не надала суду доказів того, що вона мешкає у місті Львів. Та дуже не впевнено повідомляла суду, що мешкає з іншою особою. При таких обставинах суд критично ставиться до показів відповідачки. Разом з тим судом досліджено паспорт громадянина України відповідачки де реєстрація зазначена за адресою [ADDRESS]. Це саме та адреса за якою, в судовому засіданні, просить залишити мешкати дитину позивач, хоча у позовній заяві вказана адреса [ADDRESS]. Аналізуючи позовні вимоги в письмовому варіанті, суд приходить до висновку про їх викладення без врахування всіх обставин. Позовні вимоги викладені з помилками, наспіх. Позивач в судовому засіданні повідомив, що вказана квартира за адресою [ADDRESS] належить його сестрі, яка у подальшому допоможе йому доглядати за дитиною, тут же повідомив, що сестра не працює, бо є інвалідом. Дитина має малий вік, та потребує материнської опіки та ласки, а не догляду тітки, яка сама є інвалідом та не може належним чином доглядати за собою. Більш того, ці обставини ( наявність сестри позивача) суд сприймав лише зі слів позивача, доказів наявності сестри суду не надано, як і не надано відповідних документів про право на проживанні за вказаною адресою. Реєстрація позивача за іншою адресою. Судом досліджено довідки з роботи позивача, де зазначено, що він - війсьовослужбовець. Суд робить висновок про те, що робота має напружений ритм та може бути не нормована. На разі, позивач може бути залученим до проведення військових спецоперацій на сході держави. Крім того позивач плутався у відповідях на питання щодо самих простих речей по догляду за дитиною. Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність до дитини кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Суд категорично зазначає, що сторони можуть і самостійно при вирішення вказаного питання дійти згоди. Суд звертає увагу, що спір між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини відсутній. Судом досліджено висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] від 11.12.2015 року № 648, підписаний заступником директора Департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей Харківської міської ради, та вважає його таким, що прийнятий передчасно, без детального вивчення обставин у сім»ї. Сторони у судовому засіданні поводили себе непевно, ніби приховуючи справжні підстави звернення до суду. На запитання суду, як позивач так і відповідач давали не певні відповіді, опускали очі. Судом роз»яснені сторонам по справі вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тих обставин, що докази подаються сторонами, а судом тільки оцінюються. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан і здоров'я, та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших членів родини чи інших осіб. Проте встановлення необхідності стягнення аліментів може бути вирішення після розвязання питання щодо визначення місця мешкання дитини з одним з батьків. На разі позовні вимоги в цій частині суд вважає позивачем недоведеними, а тому і позовні вимоги про стягнення аліментів не можуть бути задоволені. Враховуючи все вищезазначене, суд вважає, що позов в частині визначення місця мешкання дитини з батьком та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини є таким, що не доведений позивачем та не підлягає задоволенню.

Outcome: partial