Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 04 липня 2012 року працювала у відповідача вантажником. 26 квітня 2017 року звільнилася з роботи за власним бажанням у зв'язку з порушенням законодавства про працю, зокрема нерегулярної виплати заробітної плати. При звільнені, в порушення ст. 116 КЗпП, з нею не було проведено повного розрахунку. Заборгованість із заробітної плати складає 2722,38 грн.. Враховуючи, що відповідачем порушено вимоги ст. 115 КЗпП, вважає, що відповідно до ст. 44 КЗпП на її користь має бути стягнута вихідна допомога в розмірі трьохмісячного середнього заробітку. Крім того, зазначає, що у зв'язку з невиплатою розрахункових при звільненні, відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку відповідно до ст. 117 КЗпП, в сумі 50564,99 грн.. Враховуючи, що відповідач з нею не розрахувався при звільненні, вказує, що їй було спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 5000 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь розрахункові при звільненні в розмірі 2722,38 грн., середній заробіток за кожний день затримки виплати розрахункових починаючи з квітня 2017 року, вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Позивач в судове засідання не зявився надав суду заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази подані стороною, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено і вказані обставини сторонами не оспорюються, що [PERSON] з 04 липня 2012 року по 26 квітня 2017 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Наказом №23 від 21 квітня 2017 року [PERSON] звільнена з роботи за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП, вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача. В день звільнення [PERSON] ДП "Новотроїцький елеватор" не виплатив всіх сум належних їй при звільненні, зокрема згідно довідки за №32 від 15 березня 2018 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 14718,38 грн., але враховуючи попереднє стягнення заборгованість, заборгованість складає 2722,38 грн.. На момент звернення до суду вказана заборгованість не виплачена. За таких обставин, доводи позивача щодо стягнення на його користь невиплаченої заробітної плати є законними та обґрунтованими у зв'язку з чим, з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON]- 2722,28 грн.. Крім того, відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч.3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. За таких обставин на користь позивача має бути стягнуто середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 50564,99 грн. (167,99 грн. х 301 робочих днів) Що стосується стягнення вихідної допомоги суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст.44 КЗпП при припинені трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, працівникові виплачується вихідна допомога - у розмірі передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона звільнилася за власним бажанням. Про таку підставу звільнення як порушення трудового законодавства, у трудовій не зазначено, а клопотань про витребування у відповідача додаткових доказів на підтвердження вказаного факту [PERSON] також не заявляла, будь-яких належних та допустимих доказів з цього приводу суду не надала. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволені вимоги про стягнення вихідної допомоги необхідно відмовити. Крім того, відповідно до ст.237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди, але не обґрунтувала її розмір в сумі 5000 грн. За таких обставин, позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню, але в значно меншому розмірі ніж просила позивачка в сумі 1000 грн.. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704,80 грн. має бути стягнуто з відповідача. Згідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі ст.ст.44, 47, 116, 117, 237-1 КЗпП, п.п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року,

Outcome: partial