Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач в грудні 2014 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом та уточнивши позовні вимоги, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження № 679 від 14.11.2011 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн. В судовому засіданні на обґрунтування свої вимог позивач посилався на те, що він працював на посаді директора КП «Фармація». Розпорядженням № 679 від 14.11.2011 року йому оголошено догану у звязку з неналежним виконанням обовязків. З цим розпорядженням він не згодний, оскільки в ньому не зазначено, в чому конкретно полягає неналежне виконання ним трудових обов'язків, не встановлено дати скоєння дисциплінарного проступку, нічим не підтверджена сума 336,3 тис. грн.. невикористаних бюджетних асигнувань при забезпеченні ліками пільгових категорій населення. По вказаних в наказі порушеннях до його видачі пояснення не писав, оскільки відповідач не зажадали пояснень до застосування дисциплінарного стягнення. Неправомірними діями відповідача, що виразилися в незаконному притягненні до дисциплінарної відповідальності, йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює в 2000 грн, оскільки порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки як наслідок захворів, змушений був звертатися до лікарів. В звязку допущеними порушеннями трудового законодавства просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити. На переконання своїх доводів зазначила, що в розпорядженні зазначено в чому полягає неналежне виконання трудових обов'язків позивачем. Вважають, що притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача проведено із дотриманням законодавства про працю, доказів щодо заподіяння будь-якої шкоди позивачем не надано. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 147, 149, 237-1, КЗпП України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді директора комунального підприємства «Фармація» Житомирської міської ради з 25.01.2014 року на підставі контракту./а.с.3-9/. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни працівника може бути застосовано заходи стягнення у вигляді догани або звільнення. Порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. При цьому наявність вини, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є необхідна умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. З роз'яснень, що викладені у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", вбачається, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Розпорядженнями міського голови № 679 від 14.2014 року оголошена позивачу догана./а.с.10/. Зі змісту даного розпорядження вбачається, що позивачу оголошена догана на підставі подання заступника голови з питань діяльності виконавчих органів ради [PERSON] від 04.11.2014 року № 26/1048 про порушення позивачем п.2.2.3. контракту, невиконання рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05.09.2012 року № 354 «Про затвердження положення про проведення конкурсу для визначення переможців на медикаментозне забезпечення пільгових категорій населення м. Житомира та складу конкурсного комітету», що призвело до невикористаних бюджетних асигнувань станом на 01.11.2014 року в сумі 336,3 тис. грн. Натомість, зазначене вище положення на передбачає відповідальності за невиконання господарських договорів, в розпорядженні відсутні посилання на невиконання договірних зобовязань та з приводу їх невиконання пояснень не відбиралися. В наказі управління охорони здоровя № 133 від 15.10.2014 року вказано про забезпечення позивачем повного використання виділених у 2014 році бюджетних асигнувань на медикаментозне забезпечення пільгових категорій населення./а.с.50/. Однак, вказівка в розпорядженні щодо невикористаних позивачем бюджетних асигнувань станом на 01.11.2014 року в сумі 336,3 тис. грн. не знайшла своє підтвердження під час розгляду справи. Зазначена обставина відмічена лише в поданні та доповідній заступника голови з питань діяльності виконавчих органів ради [PERSON] від 04.11.2014 року № 26/1048, № 26/1049 /а.с.58,59/, натомість економічно необґрунтована, будь-якими доказами в судовому засіданні не підтверджена, не встановлено із наказу, яку взагалі суму необхідно було використати до кінця року, позаяк після притягнення до дисциплінарної відповідальності ще залишалося два місяця. У даному розпорядженні не вказано, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни та в чому полягає вина позивача. Він носить неконкретний та декларативний характер. Всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України адміністрацією відповідача допущені порушення щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень, необхідно було зажадати від порушника трудової дисципліни письмового пояснення (таке загальне правило прописано в ч. 1 ст. 149 КЗпП для всіх дисциплінарних стягнень), аби з'ясувати причини порушення трудової дисципліни. У ньому порушник може викласти аргументи на свій захист, мотиви, причини та умови вчинення проступку, спростувати висунуті проти нього звинувачення. Як вбачається із змісту самого розпорядження, що позивачу оголошено догану на підставі подання заступника голови з питань діяльності виконавчих органів ради [PERSON] від 04.11.2014 року № 26/1048, що свідчить про те, що пояснення з приводу саме порушень трудової дисципліни у позивача не відбиралися. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про те, що Розпорядження № 679 Секретаря Житомирської міської ради [PERSON] від 14.11.2014 року є незаконним. Суд відмовляє в скасуванні розпорядження № 679 від 14.11.2011 року, оскільки дане розпорядження може бути скасоване тільки власником або уповноваженим ним органом, тобто тим органом, який їх видав. Вирішуючи питання про наявність підстав та доказів для відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, позивач не надав також допустимих та належних доказів на підтвердження факту перенесення ним моральних страждань, погіршення його стану здоровя, встановленого діагнозу захворювання та наявності послідовного звязку між будь-якою шкодою, перенесеними моральними стражданнями та діями відповідача. При таких обставинах, суд відмовляє в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту перенесення ним моральних страждань, хвилювань, захворювань та наявність послідовного звязку між неправомірними діями відповідача. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди необґрунтовані і задоволенню не підлягають. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп, що зараховується до спеціального фонду державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial