Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.04.2016 р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з 29 квітня 2006р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 12.03.2009 р. шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу дочка - [PERSON] проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з проведенням АТО на території Луганської області, вони вимущені були виїхати з м. Луганськ. На теперішній час вони разом з донькою мешкають за адресою: [ADDRESS], де зареєстровані як вимушені переселенці. Дочка відвідує навчальний заклад. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, у справах сім'ї участі не приймає, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві та пояснила, що донька [PERSON] мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Також зазначила про те, що їй не відомо де відповідач працює та які доходи отримує, проте він не має будь-яких утриманців та інших стягнень за виконавчими документами. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 29 квітня 2006 р., зареєстрованому у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 65. Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 12 березня 2009 р. шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER], виданим 03.11.2009 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 18.06.2007 р. Позивач з дочкою проживають за адресою: [ADDRESS], де зареєстровані як вимушені переселенці. Даний факт підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 05.11.2014 р. № 3009000428. Таким чином, вбачається з пояснень позивача, дочка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання доньки. В той же час, відповідач фізично здоровий, працює та отримує заробітну плату у достатньому розмірі, має можливість сплачувати аліменти, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, також не має інших стягнень за виконавчими документами. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі достатньому для створення дитині необхідних передумов для розвитку і забезпечення організації її життя, всі витрати несе позивачка, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Мінливим дохід вважається в тому випадку, коли його розмір коливається. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В той же час статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В ході судового розгляду факт офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним регулярного доходу не було підтверджено ні з боку позивачки, ні з боку самого відповідача. У зв'язку з цим суд вважає, що розмір аліментів, які будуть стягуватись з відповідача належить визначити у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, позивачем не надано суду будь-якого розрахунку витрат на утримання дитини на місяць на підтвердження розміру аліментів, які вона просить стягнути. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону, з урахуванням зазначених вище обставин та положень ст. ст. 182, 184, 191 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2016 р. Суд вважає таку суму достатньою для грошової участі батька в витратах на утримання дитини. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 367 ЦПК України.

Outcome: partial