Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 квітня 2019 року пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , від якого [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народилась дочка - [PERSON] . На даний час, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Однак, відповідач [PERSON] ухиляється від визначеного законом обов`язку щодо матеріального утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . Натомість, вона невзмозі самостійно забезпечувати неповнолітню дочку усім необхідним. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Виклик відповідача [PERSON] здійснювався шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання відповідача та публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 липня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] не подавав. За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] з 23 жовтня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17 січня 2018 року. Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №9 Баворівської сільської ради Тернопільського району, якою 23 жовтня 2000 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] від шлюбу сторін народилась дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №06 Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою 20 липня 2012 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю (позивачем по справі) [PERSON] та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою №598 виданою 25 жовтня 2019 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2019 року стягнуто із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 2045 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 02 квітня 2019 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Як убачається із довідки №П0000000041, виданої 25 жовтня 2010 року приватним акціонерним товариством «Птахофабрика Тернопільська», [PERSON] працює у приватному акціонерному товаристві «Птахофабрика Тернопільська» з 13 травня 2018 року та займає посаду укладальник-пакувальник. Її дохід за період із 01 січня 2019 року по 30 вересня 2019 року склав 89034,28 гривень. На підтвердження понесених витрат на утримання неповнолітньої дочки сторін [PERSON] , позивачем надано копії товарних чеків №18 та №19 від 08 лютого 2019 року, а також калькуляцію виконаних робіт, виданих ФОП [PERSON] , з яких слідує, що за надання стоматологічних послуг (лікування періодонтиту) дитині [PERSON] , [INFO] сплачено 3340 гривень. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. У Постанові Верховного Суду прийнятій у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 755/14148/18,провадження №61-11325св19) Верховний Суд зауважив, що у разі спору про стягнення аліментів суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, оскільки неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю - [PERSON] , так як відповідач [PERSON] є її батьком та на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Разом із цим, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, суд приймає до уваги ту обставину, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2019 року стягнуто із відповідача [PERSON] аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON] у розмірі 2045 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 02 квітня 2019 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, а також, з огляду на те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на дочку [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 квітня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial