Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини, зменшення розміру аліментів та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою. Від спільного подружнього життя вони мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] 13.04.2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 25.03.2009 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 05.06.2015 року було визначено місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] із матір'ю [PERSON] та вирішено передати старшу дочку матері, проте, після примусового виконання рішення суду [PERSON] повернулася до батька та продовжила проживати разом із ним. Мати дитини не здійснює ніяких дій для налагодження стосунків з дитиною. Тому позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з позивачем, зменшити у зв'язку з цим розмір стягуваних з нього аліментів з 1/3 частини на 1/6 частину, з усіх видів його заробітку щомісячно, на утримання дочки [PERSON], [INFO], визнати виконавчий лист № 2-149/2009, виданий Корюківським районним судом 09.04.2009 року таким, що не підлягає подальшому виконанню і відкликати його з Відділу ДВС Корюківського районного управління юстиції, а також стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця. Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 17.12.2015 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залученоОрган опіки та піклування Корюківську районну державну адміністрацію Чернігівської області. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Корюківської райдержадміністрації Терещенко І.Є. у судовому засіданні 28.12.2015 року позов підтримала, вказавши, що дитині за фактичним місцем проживання забезпечені гарні умови, при спілкуванні з дитиною, остання проживати з матір'ю категорично відмовилась, має на неї велику образу. Мати спроб налагодити стосунки з дитиною не робить. Аби не порушувати психологічний стан дитини, слід залишити її на проживання там, де вона зараз проживає. У судове засідання 21.01.2016 року представник не з'явилася, подала до суду заяву, у якій у вирішенні спору поклалась на розсуд суду та просила розглянути справу без її участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Корюківської райдержадміністрації Тополь О.М. у судовому засіданні 28.12.2015 року позов підтримала, вказавши, що стосунки у матері з дитиною не налагоджені, остання категорично відмовилась проживати з матір'ю, а тому за краще їй залишитись там, де вона зараз проживає. У судове засідання 21.01.2016 року представник не з'явилася, подала до суду заяву, у якій у вирішенні спору поклалась на розсуд суду та просила розглянути справу без її участі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показанні свідків, дослідивши висновки спеціалістів, письмові докази, матеріали цивільних справ Корюківського районного суду № 2-149, № 736/680/15-ц, встановив наступне. Від спільного подружнього життя сторони у справі [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей, доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7). 13 квітня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10). Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 05.06.2015 року було визначено місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], із матір'ю [PERSON] та вирішено передати проживати неповнолітню [PERSON] за місцем проживання її матері [PERSON] у [ADDRESS]. З 08 березня 2015 року неповнолітня дитина [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS], що не оспорюється сторонами у справі. Після фактичного повного виконання згаданого вище рішення суду Відділом державної виконавчої служби Корюківського районного управління юстиції (а.с.6) та передачі матері дитини [PERSON], [INFO], остання повернулася до попереднього місця свого проживання та продовжила проживати за адресою: [ADDRESS], що також не заперечується сторонами у справі. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, показала, що 08.03.2015 року близько 23.30 год. їй подзвонила онука [PERSON] та попросилась переночувати, на умовляння, що зараз пізня година не зважала, а на ранок сказала, що її відправила мати, оскільки хотіла кудись іти. За тиждень відповідачка так і не поцікавилась, як дитина і вона залишилась проживати у них. Дитині з матір'ю спілкуватись ніхто не забороняє, але коли її за рішенням суду передали позивачці, [PERSON] прибігла назад та сказала, що втекла. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, показала, що вона являється класним керівником [PERSON] останніх 1,5 роки. З трьох батьківських зборів, що відбувалися за цей період, на двох був присутній батько дитини [PERSON]. Батьки [PERSON] однаково цікавляться її навчанням. Як класний керівник, свідок спілкується з обома батьками, вони звертаються до неї особисто та цікавляться навчанням дитини. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, показала, що вона товаришує з позивачем, має особисті відносини. Але свідок не співмешкає із позивачем, не веде з ним спільне господарство, у кожного свої фінанси, позивач разом із нею не проживає. [PERSON] проживає разом зі своїм батьком, мати нею не цікавиться. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, показала, що позивач проживає разом з [PERSON], яка є її колишньою невісткою, близько двох років, але чи постійно позивач там живе, сказати не може. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, показала, що сім'ю [PERSON] знає давно, раніше з дітьми завжди бачила відповідачку, а тепер неповнолітню [PERSON] бачить з бабусею. Самого позивача та його машину часто зустрічає біля будинку за адресою: [ADDRESS], але до кого та чому він приїжджає, не знає. Згідно актів обстеження умов проживання у будинку за адресою: [ADDRESS], співвласниками якого є сторони у справі, від 21.12.2015 року та від 23.12.2015 року, у вказаному будинку ніхто не проживає, майно, яке перебувало під арештом, вивезено із будинку державною виконавчою службою, умови для проживання дітей відсутні (а.с.90, 94). У відповідності з актом обстеження умов проживання відповідачки [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS], від 23.12.2015 року, у вказаному будинку чисто, тепло, меблями та побутовою технікою родина забезпечена. Будинок належить дідусю та бабусі відповідачки, має 5 кімнат, у будинку проживає 7 осіб. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: [PERSON] та малолітня [PERSON] мають місце для сну (диван), в кімнаті також проживають мати, сестра та брат відповідачки (а.с.92). З акту обстеження умов проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS], від 21.12.2015 року вбачається, що у вказаній квартирі проживає [PERSON] з малолітніми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Умови проживання задовільні. [PERSON] має комплект змінної білизни за даною адресою, інколи з донькою приїздить на вул. Шевченка, де вона спілкується з дітьми [PERSON], вони разом проводять вихідні та свята (а.с.93). Відповідно до акту обстеження умов проживання у будинку за адресою: [ADDRESS], від 21.12.2015 року, у вказаному будинку проживають [PERSON], бабуся дитини, [PERSON], дідусь дитини, [PERSON], 2003 р.н., та [PERSON], батько дитини. Умови проживання у будинку добрі, меблями та побутовою технікою родина забезпечена. Дитина [PERSON], 2003 р.н., має окрему кімнату, ліжко, диван, стіл для приготування уроків, комп'ютер, підключений до мережі Інтернет. Одягом та взуттям забезпечена. Батько дитини [PERSON] також має окрему кімнату, в якій є стіл, ліжко, шафа, в якій зберігаються особисті речі (а.с.91). Згідно письмового Висновку щодо індивідуального психологічного стану [PERSON], [INFO], від 25.12.2015 року, наданого практичним психологом і соціальним педагогом Корюківської ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 [PERSON], залученим до участі у справі у якості спеціаліста в порядку ст.54 ЦПК України, при дослідженні сімейних взаємовідносин було виявлено почуття образи дитини на матір, бажання до мінімізації спілкування з нею. Відношення дитини до батька оцінюється дитиною, як психологічно комфортне. Батько сприймається нею, як найбільш значима, головна та емоційно близька людина. Результати дослідження та бесід з дитиною показали, що рівень її психологічного розвитку дозволяє їй формувати та висловлювати думку відносно значимих дорослих, а отже бажання спільного проживання з ними. Проте, дитина підлягає впливу батька й схильна до відображення позиції та ставлення найближчого оточення по відношенню до матері. У зв'язку з цим можливе залишення дитини, враховуючи її бажання, з батьком за умови стабілізації ситуації, що склалася та погодження єдиного стилю поведінки, виховання, а також врахування віку дитини при наданні певної інформації, яка стосується матері (а.с.82-83). Згідно письмового Висновку щодо індивідуального психологічного стану [PERSON], [INFO], від 11.01.2015 року, наданого методистом психологічної служби методичного кабінету Відділу освіти Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON], залученим до участі у справі у якості спеціаліста в порядку ст.54 ЦПК України, при дослідженні сімейних взаємовідносин було виявлено почуття образи дитини на матір, бажання до мінімізації спілкування з нею. Відношення дитини до батька оцінюється дитиною, як психологічно комфортне. Батько сприймається нею, як найбільш значима, головна та емоційно близька людина (а.с.137-138). Відповідно до висновку від 23.12.2015 року № 02-12/2836, Орган опіки та піклування Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області, зважаючи на те, що між матір'ю [PERSON] та її донькою [PERSON], 2003 р.н., відсутній тісний контакт, враховуючи якнайкращі інтереси малолітньої дитини, особисту прихильність малолітньої дитини [PERSON], 2003 р.н., до батька [PERSON], вважає за недоцільне визначати місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та за адресою: [ADDRESS] (а.с.95-96). Відповідно до висновку від 26.11.2015 року № 02-12/2592, Орган опіки та піклування Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області, діючи в якнайкращіх інтересах дитини, вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] (а.с.86-87). У відповідності з висновками від 06.01.2016 року № 10-18/21, №10-18/22, Служба у справах дітей Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, виходячи з якнайкращих інтересів малолітньої дитини, її особистої прихильності до батька [PERSON], вважає за недоцільне визначати місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та за адресою: [ADDRESS], та вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], по [ADDRESS] (а.с.123-127). Відповідно до вимог ст.171 СК України суд заслухав думку малолітньої [PERSON], [INFO], яка висловила бажання проживати разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та пояснила, що з ним їй проживати спокійніше. За приписами ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не надійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на викладені вище обставини справи, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, умови, створені для дитини за місцем проживання та усталений спосіб її життя, враховуючи, що дитина тривалий час проживає з батьком, вважає такі умови найбільш комфортними та прийнятними для себе, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за доцільне визначити місце її проживання разом з батьком. При цьому, суд критично оцінює доводи сторони відповідача про те, що позивач разом з дитиною не проживає, а проживає разом з [PERSON] за адресою її мешкання, оскільки вони спростовуються зібраними у справі письмовими доказами, зокрема, актами обстежень умов проживання позивача [PERSON] та [PERSON], проведених на час розгляду справи, з яких встановлено, що позивач проживає за тією ж адресою, що і дитина, а саме у [ADDRESS], має у будинку свою окрему кімнату для проживання, там зберігаються його особисті речі (а.с.91, 93). Суд також зважає, що вказані обставини підтвердили у своїх показаннях свідки [PERSON] та [PERSON], а свідок [PERSON] при цьому не могла певно стверджувати про постійне місце проживання позивача за іншою адресою. Безпідставними є і твердження сторони відповідача про відсутність повноважень керівника органу опіки та піклування при підписанні висновку від 23.12.2015 року № 02-12/2836 (а.с.95-96), оскільки вони спростовуються даними розпорядження Корюківської райдержадміністрації № 91-к від 23.12.2015 року (а.с.161), з якого вбачається, що станом на 23.12.2015 року вказана особа була наділена відповідними повноваженнями. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2009 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03.03.2009 року. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на те, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей і суд визначив місце проживання однієї з них разом з батьком, сімейний стан, як позивача, так і відповідача змінився, на утриманні відповідача перебуває лише одна дитина, що є істотною обставиною, яка виникла після постановлення судом рішення про стягнення аліментів, розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача у справі, підлягає зменшенню з визначеного судовим рішенням розміру - 1/3 частини до розміру - 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд не вбачає підстав для визнання виконавчого листа № 2-549/2007 р. таким, що не підлягає подальшому виконанню, оскільки вказане питання згідно положень ст.369 ЦПК України не вирішується судом в позовному провадженні при розгляді іншої цивільної справи, а розглядається тим судом, який видав виконавчий лист в порядку, встановленому ст.369 ЦПК України. Відсутні підстави і для відкликання виконавчого листа з відділу державної виконавчої служби, оскільки при зменшенні розміру аліментів нормативно встановлений інший порядок виконання попереднього рішення суду про стягнення аліментів. Зокрема, в силу положень ч.4 ст.194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами на підставні відповідного виконавчого листа стягується виконавчою службою незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у відповідності з п.7.20.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, заборгованість по аліментам у початково встановленому розмірі нараховується державною виконавчою службою виключно до прийняття судом в установленому законом порядку рішення про зменшення розміру аліментів за позовом боржника. Позивач також просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з роз'ясненнями п.17 постанови Пленумом Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, наявність у платника аліментів іншої дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості - 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що аліменти з відповідача стягуються у зв'язку із прийняттям судом рішення про визначення місця проживання дитини з позивачем, аліменти на його користь слід стягувати з часу прийняття такого рішення. За таких обставин, з'ясувавши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 974,40 грн. (а.с.1, 34) та на правову допомогу в розмірі 400,00 грн. (а.с.8-9) слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial