Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного сумісного майна. Свої вимоги мотивує тим, що він з 18 лютого 2010 року по 18 лютого 2014 року проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], вони були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. За час проживання однією сім'єю у них народився син - [PERSON], [INFO]. Зазначив, що за час спільного поживання він за власні кошти придбав плоскопанельний телевізор LG 42LW 575 S та шкаф-купе. Дані речі залишилися у відповідачки в квартирі. Посилаючись на викладені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просив встановити факт проживання однією сім'єю його та [PERSON] без реєстрації шлюбу з 22 червня 2011 року (оскільки знаходився в шлюбі з іншою жінкою до 21 червня 2011 року) по 18 лютого 2014 року, визнати майно набуте сторонами за час спільного проживання об'єктом спільної сумісної власності сторін, виділити [PERSON] у власність плоскопанельний телевізор LG 42LW 575 S та шкаф-купе, у порядку поділу майна подружжя стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію в рахунок 1/2 частини спільного майна у розмірі 7 388 грн. 50 коп. У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна. Свої вимоги мотивує тим, що вона з літа 2011 року проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час проживання однією сім'єю у них народився син - [PERSON], [INFO]. Вказала, що за час спільного проживання з відповідачем ними було придбано як спільне сумісне майно за спільні кошти плоскопанельний телевізор LG 42LW 575 S. Позивачка зазначає, що на її утриманні знаходиться їх спільна з відповідачем дитина та дитина від першого шлюбу, посилаючись на норми СК України вважає, що необхідно відступити від презумції рівності часток. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю сторін, а саме плоскопанельного телевізору LG 42LW 575 S, відступити від презумпції рівності часток та збільшити її частку до 2/3 у спільному майні, виділити [PERSON] даний телевізор та стягнути з нього на її користь 2/3 вартості даного майна та судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник первісний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Позивач пояснив, що він з відповідачкою проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вони були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. За час проживання однією сім'єю у них народився син - [PERSON] зазначив, що за час спільного проживання з [PERSON] як спільне майно було придбано - плоскопанельний телевізор LG 42LW 575 S у вересні 2011 року та шкаф-купе у березні 2011 року. Дані речі залишилися у відповідачки в квартирі. Крім того, не визнає вимог позивачки за зустрічним позовом щодо відступлення від презумпції рівності часток при поділі майна, оскільки на утриманні [PERSON] знаходиться їх син, а інша дитина є від іншого шлюбу, а тому цей факт не можна враховувати. Відповідачка та її представник у судовому засіданні первісний позов визнали частково. Позивачка пояснила, що дійсно вона з [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 22 червня 2011 року по 18 лютого 2014 року, від даних відносин у них народився син. За час спільного проживання дійсно було придбано як спільну власність плоскопанельний телевізор LG 42LW 575 S, що стосується шафи-купе, то вона була придбана нею самостійно та ще до того часу, коли почала проживати з [PERSON] разом. Крім того, просила врахувати, що на її утриманні знаходиться їх спільна з відповідачем дитина та дитина від першого шлюбу, посилаючись на норми СК України просила відступити від презумції рівності часток. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї Постанови від 21.12.2007 р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Як пояснювали у судовому засіданні сторони з 22 червня 2011 року по 18 лютого 2014 року вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. За час проживання однією сім'єю у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідачка у судовому засіданні визнала факт, що проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] визнала позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд вважає, що в судовому засіданні належними та достовірними доказами підтверджено, що стосунки [PERSON] та [PERSON], їх сумісне проживання, пов'язане спільним побутом, відповідали визначеному Законом поняттю «сім'я», що дає суду підстави встановити факт, що сторони з 22 червня 2011 року по 18 лютого 2014 року вели спільне домашнє господарство та підтримували шлюбні відносини. У судовому засіданні позивач зазначав, що за час спільного поживання він за власні кошти придбав плоскопанельний телевізор LG 42LW 575 S та шкаф-купе. Дані речі залишилися у відповідачки в квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. За час проживання однією сім'єю, як зазначив позивач, було придбано - плоскопанельний телевізор LG 42LW 575 S у вересні 2011 року (а.с. 5) та шкаф-купе у березні 2011 року. Суд оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи, що було встановлено факт, що сторони дійсно перебували у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 22 червня 2011 року по 18 лютого 2014 року, приходить до висновку про необхідність визнати спільною сумісною власністю плоскопанельний телевізор LG 42LW 575 S, який було придбано у вересні 2011 року, тобто під час шлюбних відносин. Що стосується визнання права спільної сумісної власності на шкаф-купе, який було придбано, у березні 2011 року, то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки він був придбаний [PERSON] до моменту проживання з [PERSON] однією сім'єю, а саме 07 лютого 2011 року згідно договору та квитанції (а.с. 92-94). Крім того, враховується факт, що шлюб з першою дружиною позивача було розірвано лише 21 червня 2011 року. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Крім того, у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Позивачка як на підставу відступлення від засади рівності часток, просила врахувати, що на її утриманні знаходиться їх спільна з відповідачем дитина та дитина від першого шлюбу. Однак, суд вважає, що таку обставину, що [PERSON] має двох малолітніх дітей не можна вважати підставою для відступлення від засади рівності часток подружжя відповідно до ст. 70 СК України. З огляду на те, що для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спільного сумісного майна підстави відсутні, тому частки сторін у спірному майні є рівними. Статтею 71 СК України визначені способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 71 СК України при поділі майна суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними. Враховуючи вимоги ст. 71 СК України суд дійшов до висновку, що присуджується у власність плоскопанельний телевізор [PERSON], а [PERSON] - грошова компенсація ? частини вартості телевізора у розмірі 5 888 грн. 50 коп. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial