Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з вимогами про\~ поновлення на роботі на посаді водія структурного підрозділу Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості; стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу; стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку; стягнення вихідної допомоги в сумі середнього місячного заробітку; стягнення заборгованості по заробітній платі по 29 червня 2017 року та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. .Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2017 року позов [PERSON] задоволено частково. Поновлено [PERSON] на роботі в Івано-Франківському обласному державному обєднанні спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на посаді водія структурного підрозділу. Зобов'язано Івано-Франківське обласне державне обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості провести розрахунок та виплату [PERSON] належної йому заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01 червня 2017 року по 29 червня 2017 року. [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі, яким вирішити питання про поновлення його на роботі, стягнення з відповідача на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати при звільненні з роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, стягнувши з відповідача на його користь 79703,37 грн., як це зазначалося у заявлених позовних вимогах. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Вивчивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення заяви. Так, вимога про поновлення на роботі задоволена рішенням суду від 21 грудня 2017 року, з огляду на що по ній не може бути ухвалене додаткове рішення. Щодо інших вимог, то такі є частково обґрунтованими. Позивачем проведено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з липня 2017 року по грудень 2017 року, що складає 26 693 грн. 22 коп. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні,середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість по заробітній платі з грудня 2016 року по 29.06.2017 року, що становить 29 966 грн. 33 коп. Відповідно до ст.44 КзпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Згідно ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналізуючи вимоги вищезазначених норм, визначено, що стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, вихідної допомоги\~ передбачено виключно в разі звільнення працівника. Як вбачається з п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 року оскільки\~\~\~\~ згідно\~ зі\~ ст.235\~ КЗпП\~ оплаті\~ підлягає\~ вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення\~ середнього\~ заробітку\~ за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому\~ разі\~ і\~ за той період, коли з вини власника\~ або\~ уповноваженого\~ ним\~ органу була\~\~ затримана\~\~ видача\~\~ трудової\~\~ книжки\~\~ або\~\~\~ неправильне формулювання причин\~ звільнення\~ в\~ трудовій\~ книжці\~ перешкоджало працевлаштуванню працівника. В даному випадку суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин вимог ст.117 КзпП України, оскільки позивач поновлений на роботі та судом вирішено стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: partial