Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного з банком договору від 05 березня 2012 року відповідачу було відкрито кредитний рахунок з кредитним лімітом, розмір якого у подальшому збільшився до 6000,00 грн. та видано кредитну картку. Відповідач при користуванні кредитними коштами, зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням щомісяця коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти, чим порушив зобов`язання за кредитним договором, станом на 15.09.2020 року має заборгованість в сумі 13959,28 грн., яка складається з: 7823,15 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2812,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 3324,09 грн. нарахована пеня. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді від 30 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином; представник позивача в судове засідання не з`явився; в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином; в судове засідання не прибув повторно, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. На підставі ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим ним підписано заяву-анкету б/н від 05 березня 2012 року, на підставі якої банк відкрив відповідачу кредитний рахунок з кредитним лімітом та видав кредитну картку. У заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Будь - якої інформації щодо відсоткової ставки, за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, заява анкета не містить. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем до позову, підпису відповідача не містять. Із довідки наданої позивачем вбачається, що розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, так 11.06.2013 року встановлено в розмірі 2300,00 грн., 11.06.2013 року зменшено до 300,00 грн., 10.10.2013 року збільшено до 4500,00 грн., 26.10.2013 року збільшено до 5000,00 грн., 01.02.2014 року збільшено до 6000,00 грн., 02.07.2018 року зменшено до 5794,30 грн., 25.07.2018 року зменшено до 0,00 грн. Строк дії картки сплив у березні 2019 року. Згідно з підпунктами 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Банк для надання послуг видає Клієнту картку, її вид визначений в пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої Клієнт та Банк заключають договір про надання банківських послуг. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішення банку, та Клієнт дає право Банку в любий час змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття любого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з розрахунком позивача, за кредитним договором відповідач станом на 15.09.2020 року має заборгованість в сумі 13959,28 грн., яка складається з: 7823,15 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2812,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 3324,09 грн. нарахована пеня. Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між банком та відповідачем укладений кредитний договір від 05 березня 2012 року, згідно з яким відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , якою в подальшому користався. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання по погашенню кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 15.09.2020 року має заборгованість перед банком по тілу кредиту у розмірі 7823,15 грн. Разом з тим, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі нарахованому позивачем, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4ст. 263 ЦПК України. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо узгодження сторонами відповідно до т. 625 ЦК України розміру процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання - 86,40% та 60%, суд приходить до висновку, що розмір процентів має бути обраховано відповідно до закону, а саме - 3%, що складає 97,64 грн. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, необхідно відмовити. Ураховуючи зазначене, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання умов кредитного договору становить 7823,15 грн. заборгованість за тілом кредиту, та 97,64 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1192,67 грн. (сума, заявлена позивачем до стягнення - 13959,28 грн.; сума, яку має бути стягнуто за рішенням суду - 7920,79 грн.; позов задоволено на 56,74 %).

Outcome: partial