Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам в сумі 12711,56 грн. та неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 35100,28 грн. за період з 01.04.2013 року по 31.10.2014 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 04.04.2013р. було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина. Згідно рішення суду відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, проте ухиляється від його виконання, хоча має можливість сплачувати аліменти, чим ставить дитину у тяжке матеріальне становище. Позивач [PERSON] 17.04.2015 в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач 17.04.2015 в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, подав заперечення на позовну заяву, де вказує, що не одержував постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі невірно вказано адресу його проживання. Звертає увагу, що постійно забезпечує дитину харчуванням, одягом, іграшками, медичними засобами. Вважає необґрунтованим розрахунок заборгованості по аліментам та неустойки за прострочення їх сплати. Відповідач у попередньому судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, просив у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать про те, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 серпня 2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.04.2013 року до повноліття дитини, а також 1/4 частини всіх доходів щомісячно на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років. Рішення набрало законної сили, на його виконання 25.10.2013 року позивачу видано виконавчі листи. [PERSON] звернулася до відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції із заявою про примусове виконання виконавчих листів про стягнення аліментів, на підставі яких було відкрито виконавчі провадження відповідно до постанов державного виконавця від 05 листопада 2013 року. Згідно довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції № 271/27282 від 05.11.2014 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 листопада 2014 року становить 12711,56 грн. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Водночас, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" і, відповідно до ч. 9 цієї статті, суд вирішує питання щодо заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. За таких обставин в частині стягнення заборгованості по аліментам суд відмовляє у задоволенні позову. Позивачем було подано розрахунок неустойки, згідно якого пеня становить 35100,28 грн. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 роз'яснив, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв'язку із юридичним фактом порушення нею обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. Отже, з відповідача належить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з часу невиконання рішення суду, а саме з часу відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Коростенського міськрайонного суду від 29 серпня 2013 року про стягнення аліментів та, відповідно, невиконання рішення суду, тобто з 05 листопада 2013 року по 31 жовтня 2014 року (дата, визначена позивачем). Відповідно до вимог ст.196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 16417,80 грн., виходячи з наступного: листопад 2013 року нарахована сума аліментів 711,39 грн., пеня (1%) - 7,11 грн. х 365 днів = 2595,15 грн. - сума неустойки (пені); грудень 2013 року нарахована сума аліментів 711,39 грн., пеня (1%) - 7,11 грн. х 335 днів = 2381,85 грн. - сума неустойки (пені); січень 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 304 днів = 2070,24 грн. - сума неустойки (пені); лютий 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 273 днів = 1859,13 грн. - сума неустойки (пені); березень 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 245 днів = 1668,45 грн. - сума неустойки (пені); квітень 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 214 днів = 1457,34 грн. - сума неустойки (пені); травень 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 184 днів = 1253,04 грн. - сума неустойки (пені); червень 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 153 днів = 1041,93 грн. - сума неустойки (пені); липень 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 123 днів = 837,63 грн. - сума неустойки (пені); серпень 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 92 днів = 626,52 грн. - сума неустойки (пені); вересень 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 61 днів = 415,41 грн. - сума неустойки (пені); жовтень 2014 року нарахована сума аліментів 680,50 грн., пеня (1%) - 6,81 грн. х 31 днів = 211,11 грн. - сума неустойки (пені). Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо його необізнаності про виконавче провадження з виконання судового рішення із стягнення аліментів, виходячи з наступного. Судом було витребувано у Коростенського міськрайонного суду справу №279/2339/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яка була оглянута в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи №279/2339/13-ц, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] неодноразово повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи про стягнення аліментів, про що у справі містяться особисті розписки відповідача у повідомленнях про вручення поштового відправлення, а тому відсутні підстави вважати, що за даною адресою відповідач не проживав. Доказів зворотного відповідачем не подано. Також слід зазначити, що судове рішення про стягнення аліментів відповідачем не оскаржувалось. У постанові про відкриття виконавчого провадження від 05.11.2013 року вказано адресу боржника [PERSON] - [ADDRESS]. В судовому засіданні також була допитана, як свідок, державний виконавець [PERSON], яка пояснила, що відповідач з часу відкриття виконавчого провадження аліментів не сплачує. На виклики до виконавчої служби з'являвся, надавав нову адресу за якою проживає, пояснював, що не сплачує аліменти, так як не працює, обіцяв працевлаштуватись і сплачувати аліменти. На вимогу відповідача йому видавалась довідка про заборгованість по аліментах, яку він до суду не оскаржував. За наведених обставин, суд вважає, що стягненню підлягає сума неустойки (пені) в розмірі 16417,80 грн., в зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial