Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

В січні 2021 року представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит в розмірі 63 818 грн. 77 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн. В обґрунтування позовних вимог вказував, що між сторонами 20 травня 2020 року укладено договір про споживчий кредит № 74_0144, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в загальному розмірі 59 000 грн. на строк 60 місяців з терміном погашення кредиту не пізніше 19 травня 2025 року, якщо інший строк або термін не встановлено згідно з умовами договору зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 56% річних. Позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 983 грн. 33 коп. та сплату процентів, щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним починаючи з червня 2020 року. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 09 листопада 2020 року має заборгованість за кредитом, процентами, інфляційними витратами та 3% річних у розмірі 63 818 грн. 77 коп. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2021 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С . Ухвалою Оболонського районного суду від 20 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 15 лютого 2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] (а.с 28). Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 20 травня 2020 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 74_0144, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в загальному розмірі 59 000 грн. на строк 60 місяців з терміном поточного погашення кредиту не пізніше 19 травня 2025 року, якщо інший строк або термін не встановлено згідно з умовами договору зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 56% річних. Також позичальник зобов`язався щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним сплачувати проценти за користування кредитом. Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору Банк здійснив надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 3.3.3. Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 983 грн. 33 коп. та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з червня 2020 року. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором від 20 травня 2020 року, станом на 09 листопада 2020 року становить 63 818 грн. 77 коп., яка складається з наступного: заборгованості за основним боргом - 56 050 грн. 01 коп., проценти за користування кредитом - 7 686 грн. 92 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 62 грн. 36 коп, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування - 17 грн. 24 коп., витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування - 02 грн. 24 коп. (а.с. 8). Між сторонами виник спір стосовно не належного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Право АТ "Ощадбанк" вимагати дострокове повернення кредиту за договором про споживчий кредит від 20 травня 2020 року №74_0144 у випадку прострочення позичальником сплати щомісячних платежів на строк понад 58 календарних днів передбачена п. п. 3.10.2.2, 4.2.2 договору. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за договором про споживчий кредит від 20 травня 2020 року №74_0144 шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають частковому задовленню. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, проте в повному обсязі не можна із ним погодитися. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором, яка станом на 09 листопада 2020 року становить 63736,93 грн., та складається з : 56050,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7686,92 грн.- заборгованість за відсотками підлягає стягненню з відповідача. Проте, суд не може погодитися із твердженням представника позивача про правомірність застосування до спірних правовідносин положення ст..625 ЦК України. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно умовами укладеного між сторонами договору про споживчий кредит №74_0144 від 20 травня 2020 року, положенням п.2.4 передбачені проценти за користування кредитними коштами. Крім того, розділ 8 зазначеного договору, передбачає відповідальність позичальника у випадку несвоєчасного погашення кредитної заборгованості у вигляді штрафу та пені (а.с.13-15). Оскільки умовами договору між сторонами обумовлено відсотки за користування кредитними коштами, тому підстави для застосування положення ст.625 ЦК України суд не вбачає. Отже, в задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат в сумі - 2,24 грн., 62,36 грн. - 3% на суму простроченого кредиту та 17,24 грн. - 3 % річних на суму нарахованих та несплачених відсотків слід відмовити. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит від 20 травня 2020 року № 74_0144 в сумі 63736,93 грн., яка складається з : 56050,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7686,92 грн. - заборгованість за відсотками Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2099 грн. (виходячи з розрахунку 63736,93?2102 ? 63818,77 = 2099, 30).

Outcome: partial