Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01.08.2010 року по 31.10.2013 року в розмірі 11883,68 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], і є споживачами послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач. Відповідачі не сплачують в повному обсязі за вказані послуги, що призвело до утворення вказаної вище заборгованості. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Заперечувала проти застосування судом строків позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких заперечував проти позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, який становить три роки. Аналогічна сума вже стягувалась згідно судового наказу, який в подальшому був скасований. Заперечував розмір заборгованості, зазначивши, що регулярно її сплачує. Крім того, посилався на відсутність договірних відносин між ним та позивачем, а також неналежну якість послуг, які надаються позивачем. Зазначив, що фактично в квартирі за вказаною вище адресою проживає лише [PERSON] та не весь період. Крім того, позивачем не надано документи, згідно яких він має право здійснювати діяльність з надання вказаних вище послуг. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та дату судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також заперечень проти позову, суду не надали. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується даними, отриманими судом з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області, і є споживачами послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач - КП «Харківські теплові мережі». За період з 01.08.2010 року по 31.10.2013 року у відповідачів виникла заборгованість за послуги з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у розмірі 11883,68 грн. Згідно ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п. 21 вказаних Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 30 вказаних Правил споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь - кого з них окремо. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу, складає три роки. Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач звернувся до суду з дійсним позовом 27.08.2015 року. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не доведено наявність поважних причин пропуску строку позовної давності. Поденний розрахунок заборгованості за серпень 2012 року, який би дозволив суду з'ясувати розмір заборгованості відповідачів за період з 27.08.2012 року по 31.08.2012 року, позивачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України, суду не надано. Враховуючи те, що позивач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за період з 01.08.2010 року по 31.08.2012 року. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та гаряче водопостачання підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 01.09.2012 року по 31.10.2013 року. За період з 01.09.2012 року по 31.10.2013 року заборгованість відповідачів складає 4370,84 гривень. За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує солідарно з відповідачів заборгованість за період з 01.09.2012 року по 31.10.2013 року в розмірі 4370,84 гри. При цьому суд не приймає до уваги інші доводи відповідача [PERSON], яким він обґрунтовував заперечення проти позову, з наступних підстав. Доводи відповідача щодо відсутності між ним та позивачем укладеного в письмовій формі договору про надання відповідних послуг як підстави для відмови в позові, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13, пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Як встановлено судом з даних адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. В запереченні на позов [PERSON] також вказана зазначена вище адреса. Наведене свідчить, що [PERSON] проживає за вказаною вище адресою та є споживачем послуг, які надавались позивачем. Враховуючи наведене, а також вказані вище правові позиції Верховного Суду України, відсутність укладеного в письмовій формі договору між сторонами не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг, які надавались позивачем. Доводи відповідача [PERSON] відносно того, що вказана заборгованість вже була стягнута згідно судового наказу від 20.12.2013 року, не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки з матеріалів справи, а також письмових пояснень відповідача встановлено, що зазначений судовий наказ було скасовано 27.11.2014 року. Доводи відповідача щодо його незгоди із розміром заборгованості та регулярної сплати отриманих послуг, суд до уваги не приймає, оскільки всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України доказів на підтвердження вказаної обставини відповідачем суду не надано. Крім того, вказані доводи спростовуються даними позивача щодо наявності у відповідачів заборгованості. Також всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що облік спожитої теплової енергії в квартирі за вказаною адресою здійснюється на підставі лічильників та відсутні підстави для її розрахунку, виходячи із нормативів на одну особу та один метр площі. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів на підтвердження неналежної якості послуг, що надавались позивачем, в зв'язку з чим суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача, якими він обґрунтовував заперечення проти позову. Доводи відповідача [PERSON] відносно того, що в квартирі за вказаною вище адресою фактично проживає лише [PERSON], таке проживання є періодичним, в зв'язку з чим споживачем послуг є лише вона, суд також не приймає до уваги з огляду на наступне. Як зазначено вище, згідно даних, отриманих судом з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області, всі відповідачі зареєстровані за місцем проживання у вказаній вище квартирі. Всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі проживають за іншою адресою, суду не надано. Доводи відповідача щодо відсутності документів, які підтверджують реєстрацію позивача та його право надавати відповідні послуги, спростовуються наданими позивачем документами, а саме статутом, свідоцтвом про державну реєстрацію, ліцензіями на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Доводи відповідача [PERSON] відносно того, що він є інвалідом та має пільги по сплаті комунальних послуг, судом також не приймаються до уваги з наступних підстав. Відповідачем надано суду довідку № 654530, згідно якої він є інвалідом третьої групи з 01.01.2015 року. Між тим судом згідно вказаного рішення стягується заборгованість, яка виникла до вказаної дати, а саме протягом 20122013 років. Враховуючи наведене, суд не може визнати вказані вище доводи відповідача [PERSON] такими, які свідчать про наявність підстав для відмови в позові. Розмір судового збору в даній цивільній справі складає 243,60 грн. Позивачем було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 11883,68 грн. Судом задоволено позовні вимоги в загальному розмірі 4370,84 грн. Таким чином, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог відшкодуванню підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 89,60 грн., які суд стягує з відповідачів на користь позивача в рівних частках, по 22,40 грн. з кожного. При цьому, оскільки згідно ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються інваліди 1 та 2 груп, а відповідач [PERSON] є інвалідом 3 групи, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для звільнення [PERSON] від відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Outcome: partial