Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на її утримання. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить шлюб розірвати, миритися не бажає, вважає подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу неможливими. Також пояснила суду, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею та на її утриманні. Тому просила позовні вимоги задовольнити, шлюб розірвати, відновивши її дошлюбне прізвище - [PERSON], та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною віку трьох років. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що проти розірвання шлюбу він не заперечує. Також не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини його заробітку (доходу) на утримання дитини. Але він не згоден сплачувати аліменти на утримання дружини. В цій частині в задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25 січня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи судом сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Бажання миритися не мають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згоден, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд відновити її дошлюбне прізвище "[PERSON]". Тому, шлюб необхідно розірвати та відновити позивачу дошлюбне прізвище. В даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Статтею 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка, який є батьком дитини, до досягнення дитиною віку трьох років. При цьому вказаними нормами передбачено беззаперечне право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка, який є батьком дитини, до досягнення дитиною віку трьох років, незалежно від наявності у нього можливості утримувати дружину. Тому суд не бере до уваги пояснення відповідача про те, що він не згоден та не має матеріальної можливості утримувати позивача, і виходить з його обов'язку утримувати [PERSON] до досягнення їх спільним сином віку трьох років. Оскільки відповідач добровільно кошти на утримання дружини не надає, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Відповідач, який протягом тривалого часу проживає окремо від дружини та дитини, матеріальну допомогу на утримання дитини в достатньому розмірі також не надає. Перерахування ним на користь позивача коштів в сумі 1800 грн. за період з травня 2014 року по день розгляду справи суд не вважає належним виконанням батьком свого обов'язку по утриманню дитини та дружини. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини та у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 02 грудня 2014 року - дня звернення позивача до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial