Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом про визнання недійсним Договору про відступлення прав, посвідченого 28.11.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. за реєстровим №1476, укладеного між ТОВ «АРМА ФАКТОРИНГ» та [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Господарського суду Харківської області від 24.01.2013 року встановлено звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №014/02/3-1223/1-06 від 19.07.06р., а саме на нежитлову будівлю літера «А-2», загальною площею 2232,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке є власністю Акціонерного товариства закритого типу «ГЕЯ», але незважаючи на наявність відкритого виконавчого провадження, ТОВ «Арма факторинг» відступило [PERSON] права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, а [PERSON] зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки. Позивач вважає, що [PERSON] змінив спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки незаконно - в порушення порядку його зміни відповідно до ЗУ «Про іпотеку», ЦК України. В своїх додаткових письмових поясненнях представник позивача також зазначив, що відступлення прав за кредитним договором та договором іпотеки від ТОВ «Арма факторинг» до [PERSON] є незаконним у зв'язку з тим, що ТОВ «Арма факторинг» набуло ці права за договором факторингу, що є порушенням ст.ст.1079, 1083 Цивільного кодексу України. В судове засідання з'явився представник позивача та представник відповідача [PERSON] Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, просив суд задовольнити позов в повному об'ємі. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Н.В. в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Треті особи ТОВ «Арма факторинг», ПАТ «Райффайзен банк Аваль» явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду надали витребувані відповідно до ухвали суду документи. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 19 липня 2006 року був укладений кредитний договір № 014/02/3-1223-06 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (нині ПАТ «Райффайзен банк Аваль») та фізичною особою - підприємцем [PERSON]. В забезпечення цього договору між позивачем АТЗТ «Гея» та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» був укладений договір іпотеки №014/02-3/1223/1-06, посвідчений 19 липня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. за реєстровим № 3611. Згідно з р.1 Кредитного договору №014/02/3-1223-06 від 19.07.2006 року ФОП [PERSON] був наданий кредит в сумі 297000,0 доларів США. У зв'язку з неналежним виконанням ФОП [PERSON] умов кредитного договору, ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про звернення стягнення на майно. Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.01.2013 року встановлено звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №014/02/3-1223/1-06 від 19.07.06р., а саме: нерухоме майно: нежитлову будівлю літера «А-2», загальною площею 2232,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке є власністю Акціонерного товариства закритого типу «ГЕЯ». За рахунок грошових коштів виручених від реалізації заставного майна погасити заборгованість, яка виникла у ФОП [PERSON] за кредитним договором № 014/02/3-1223-06 від 19.07.06р. у розмірі 270220,25 дол. США (що в перерахунку на національну валюту за курсом НБУ складає 2159870,46 грн. Цим же Рішенням Господарського суду Харківської області визначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та встановлена початкова ціна продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів - 3802939,0 гривень. Рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2013 року набрало законної сили. 05.02.2013р. Господарським судом Харківської області був виданий Наказ на примусове виконання рішення, де стягувачем визначено Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль». 06.06.2013р. стягувачем було пред'явлено зазначений Наказ для виконання до Московського ВДВС Харківського МУЮ. 07.06.2013р. відкрито виконавче провадження. 01.10.2014р. державним виконавцем було закінчено виконавче провадження на підставі п.3 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». 28.11.2016р. між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладений договір факторингу б/н та на його виконання договір про відступлення прав за договорами іпотеки б/н, відповідно до яких ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відступає ПАТ «КБ «Хрещатик» права вимоги за кредитним договором № 014/02/3-1223-06 від 19.07.2006р. та договором іпотеки №014/02-3/1223/1-06 від 19.07.2016р. за ціною 2 100 000,00 грн., винагорода фактора - 100,00 грн. 28.11.2016р. між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Арма Факторинг» укладений договір факторингу б/н та на його виконання договір про відступлення прав за договорами іпотеки б/н, відповідно до яких ПАТ «КБ «Хрещатик» відступає ТОВ «Арма Факторинг» права вимоги за кредитним договором № 014/02/3-1223-06 від 19.07.2006р. та договором іпотеки №014/02-3/1223/1-06 від 19.07.2016р. за ціною 2 105000,00грн. винагорода фактора - 100 грн. 28.11.2016р. між ТОВ «Арма Факторинг» та [PERSON] укладений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. за реєстровим №1476 договір про відступлення прав б/н, відповідно до якого на виконання договору комісії б/н від 27.11.2014р., укладеного між ТОВ «Арма Факторинг» та [PERSON], ТОВ «Арма Факторинг» відступає [PERSON] права вимоги за кредитним договором № 014/02/3-1223-06 від 19.07.2006р. та договором іпотеки №014/02-3/1223/1-06 від 19.07.2016р. У грудні 2014 року до Акціонерного товариства закритого типу «ГЕЯ» та ФОП [PERSON] від [PERSON] надійшло повідомлення від 01.12.2014р. про порушення і вимога про усунення порушеного основного зобов'язання. 13.01.2016р. [PERSON] відповідно до п.6.5.1 договору іпотеки №014/02-3/1223/1-06 від 19.07.2016р., ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №27803002 від 13.01.2016р. прийнято приватним нотаріусом ХМНО Ліпінською І.Е. Як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №71417252 від 01.11.2016р. [PERSON] реконструював предмет іпотеки нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 2232,4 кв.м. по [ADDRESS], в житлові квартири №1 - №5, і відповідно поділив вказану нежитлову будівлю на 5 квартир, у зв'язку з чим державним реєстратором було відкрито 5 розділів в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з інформацією в реєстрі, підставою реконструкції та відкриття розділів в реєстрі є: заява №543 від 19.05.2016, видавник: приватний нотаріус ХМНО Вахрушева О.О.; лист №14/03/2016 від 15.03.2016р., виданий ТОВ «АКТУАЛЬ»; технічні паспорти б/н від 15.03.2016р. видані ТОВ «АКТУАЛЬ»; декларація про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до I-III категорії складності серії ХК №143160980045 від 07.04.2016р., видавник: Департамент ДАБІ в Харківській області. У своїх письмових поясненнях та усних поясненнях в судовому засіданні представник позивача пояснив, що оскільки первісним кредитором та іпотекодержателем був обраний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, а саме рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2013 року у справі №5023/5239/12, яке набрало законної сили, звернуто до виконання, і не було скасовано, то відступлення прав вимоги після цього є незаконним. Також зазначив, що відступлення прав за кредитним договором та договором іпотеки від ТОВ «Арма факторинг» до [PERSON] є незаконним у зв'язку з тим, що ТОВ «Арма факторинг» набуло ці права за договором факторингу, що є порушенням ст.ст.1079, 1083 Цивільного кодексу України. Представник відповідача [PERSON] проти доводів представника позивача заперечував, посилаючись на те, що чинним законодавством не заборонено відступлення прав за кредитним договором та договором іпотеки після відкриття виконавчого провадження, що підтверджується ч.1, ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» тощо. Також представник відповідача зазначив, що договір про відступлення прав, укладений між ТОВ «Арма Факторинг» та [PERSON] не є договором факторингу, що не порушує вимог ст.ст. 1079, 1083 ЦК України, і окрім того договором факторингу, укладеним між ТОВ «Арма Факторинг» та ПАТ «КБ «Хрещатик» передбачене право фактора відступити права вимоги третім особам. Приймаючи рішення суд керувався наступним. Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1 ст.1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, визначених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником. Виходячи з цих норм, а саме, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення чи ліквідації, спадкування тощо) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованою сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.1-ч.3 ст.24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Таким чином, рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2013 року у справі №5023/5239/12, яке набрало законної сили, звернуто до виконання, і не було скасовано, не було перешкодою для укладення договорів факторингу та договору про відступлення прав, укладеного 28.11.2014р. між ТОВ «Арма Факторинг» та [PERSON] В той же час ст.1079 Цивільного кодексу визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно з аб.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Визначення поняття фінансова установа міститься в п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якого, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. На момент укладення договорів факторингу та відступлення прав ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був включений до реєстру банківських установ, банківська ліцензія НБУ №10 від 05.10.2011р.; ПАТ «КБ «Хрещатик» був включений до реєстру банківських установ банківська ліцензія НБУ № 158 від 11.10.11р.; ТОВ «Арма Факторинг» було включено до реєстру фінансових установ, свідоцтво серії А01 №212368 від 16.10.2003р. Фізична особа громадянин України [PERSON] не є юридичною особою, не включений до реєстру фінансових або банківських установ, не має ліцензії на здійснення відповідно діяльності, зокрема і щодо факторингових операцій. Отже [PERSON] не може бути стороною договору факторингу. В той же час, в силу ч.2 ст.1083 ЦК України, оскільки права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки були відступлені первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором факторингу, то і всі наступні відступлення цих прав вимоги мають здійснюватись за договорами факторингу. Також, в силу ч.1ст.24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Згідно з ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Договір відступлення прав від 28.11.2014р., укладений між ТОВ «Арма Факторинг» та [PERSON], порушує вимоги ч.2 ст.1083, ч.3 ст.1079 Цивільного кодексу України, оскільки права вимоги за кредитним договором № 014/02/3-1223-06, укладеним між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (нині ПАТ «Райффайзен банк Аваль») та фізичною особою - підприємцем [PERSON], та договором іпотеки 3/1223/1-06 від 19.07.2006р, укладеним між АТЗТ «Гея» та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», посвідченим 19 липня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. за реєстровим № 3611, були відступлені за договором факторингу б/н від 28.11.2016р. від ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ПАТ «КБ «Хрещатик», наступне відступлення відбулось також за договором факторингу б/н від 28.11.2014р. від ПАТ «КБ «Хрещатик» до ТОВ «Арма Факторинг» , а отже і подальше наступне відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки мало відбуватись в силу ч.2 ст.1083, ч.3 ст.1079 ЦК України виключно відповідно до положень глави 73 «Факторинг» Цивільного кодексу України, тобто за договорами факторингу, фактором в яких може бути виключно банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, а фізична особа громадянин України [PERSON] на момент укладення договору відступлення прав не мав права виступати фактором в договорах факторингу. Також, за аналогією ч.1 ст.227 Цивільного кодексу України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про скасування в Державному реєстрі іпотек запису щодо заміни іпотекодержателя, здійснений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. стосовно нежитлової будівлі літера «А-2», загальною площею 2232,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], - суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, скасування документа на підставі якого проведено державну реєстрацію речового права є підставою для скасування запису про державну реєстрацію. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В матеріалах справи відсутні докази того, що у позивача можуть виникнути складнощі, або йому буде відмовлено державним реєстратором з приводу скасування зазначеного запису у разі, якщо позовна вимога про визнання документа, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав буде задоволена. Таким чином, суд вважає, що з приводу зазначеної позовної вимоги відсутній спір, у зв'язку з чим вона не може бути задоволена. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст..ст. 203,217,227,512,1077,1078,1080,1083 ЦК України, Закону України ««Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: partial