Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . В зв`язку зі смертю матері відкрилася спадщина на її майно. [PERSON] постійно проживала за місцем своєї реєстрації - [ADDRESS] . Він відноситься до кола спадкоємців першої черги по закону, як син померлої. В спадкові права після смерті матері він вступив, на час її смерті спільно з матір`ю проживав, а також був зареєстрований по [ADDRESS] . До кола спадкоємців по закону першої черги відносяться також - його сестра [PERSON] та брат [PERSON] , які в спадкові права не вступили, однак підписати про це заяву уникають. До спадкового майна померлої матері належить 1/7 частина земельної ділянки, яка розташована в м.Івано-Франківську (кадастровий номер 2610100000:04:003:0174) цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0955 га в [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала покійній матері на праві спільної сумісної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.05.2017 року; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.11.2016 року. 1.09.2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Українець В.В. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки має на неї право по закону, що стверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі від 31.08.2020 року. 1.09.2020 року приватний нотаріус Українець В.В. надала йому письмову відповідь за №53\\02-14 та 12.10.2020 року видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зазначивши, що видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим, оскільки спадкова частка матері в земельній ділянці по [ADDRESS] із загального складу спільної сумісної власності не відокремлена, а відтак це є перешкодою у видачі його свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду. Представити підтверджуючий документ про відокремлену частку майна матері із спільної сумісної власності він не може, оскільки право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] оформлялось на правах спільної сумісної власності, на всіх землекористувачів, частки яких є рівними (ст.368 ЦК). За життя померла мати не оформляла свою частку відокремлено на правах спільної часткової власності. Набуття ним права власності на 1/7 частину вищевказаної земельної ділянки припиняє право власності сумісної власності з іншими співвласниками на це майно і відповідно до ст.356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Враховуючи наведе, просить суд постановити рішення про визнання за ним право власності на 1/7 частину земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] (кадастровий номер 2610100000:04:003:0174, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), набутої ним, як спадкоємцем першої черги по закону після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . 22.12.2020 року відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яку обґрунтовує тим, що [INFO] померла їхня мати [PERSON] . В зв`язку зі смертю матері відкрилася спадщина на її майно. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання померлого. Покійна матір [PERSON] постійно проживала за місцем своєї реєстрації [ADDRESS] . До складу спадщини померлої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Вона відноситься до кола спадкоємців першої черги по закону, як дочка померлої, що стверджується свідоцтвом про її народження. В спадкові права після смерті матері вступили вона та [PERSON] , так як на час смерті матері вони спільно з нею проживали та також були зареєстровані по [ADDRESS] . До спадкового майна померлої матері належить 1/7 частина земельної ділянки, яка розташована в м.Івано-Франківську (кадастровий номер 2610100000:04:003:0174) цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0955 га в [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала покійній матері на праві спільної сумісної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.05.2017 року; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.11.2016 року. На даний час інші співвласники земельної ділянки ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) вивели свої частки із спільної сумісної власності та 24.11.2020 року відокремлено кожен зареєстрував за собою по 1/7 частині вже на правах спільної часткової власності, що стверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 1/7 частина з цієї земельної ділянки, яка належала покійній матері - [PERSON] відповідно є спадковою масою і кожному із спадкоємців, що прийняли спадок [PERSON] та їй належить по 1/14 частині. Відповідач [PERSON] в спадкові права після смерті матері це вступав: не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та на час смерті матері проживав і був зареєстрований [ADDRESS] . 1.09.2020 року спадкоємець [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Українець В.В. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] . Отримання свідоцтва про право на спадщину строком в часі не обмежується, головною вимогою є належати до кола спадкоємців, вступити в спадкові права та не пропустити строку на прийняття спадщини. 1.09.2020 року приватний нотаріус Українець В.В. надала йому письмову відповідь за №53/02-14 та 12.10.2020 року видала постанову про відмову у вчиненні нотаріально, зазначивши, що видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим, оскільки спадкова частка матері в земельній ділянці по [ADDRESS] не відокремлена, а відтак це є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду. Представити підтверджуючий документ про відокремлену частку майна матері із спільної сумісної власності спадкоємці не можуть, оскільки право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] оформлялось спочатку на правах спільної сумісної власності на всіх землекористувачів, частки яких є рівними і за життя померла мати не оформляла свою частку відокремлено на правах спільної часткової власності. [PERSON] не вірно зазначив в позовній заяві вказавши частку, яка має належати йому та їй, як спадкоємцям померлої матері. Кожному із сторін повинно належати по 1/14 частині земельної ділянки. Просила суд визнати за нею право власності на 1/14 частину земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] (кадастровий номер 2610100000:04:003:0174, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Івано-Франківского міського суду від 22.12.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, об`єднано в одне провадження із зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив про задоволення позовних вимог. Не заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги визнала частково, просила суд задовольнити в повному обсязі зустрічну позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно, 13.03.2018 року Серія [NUMBER] [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження від 18.03.1992 року серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] , була [PERSON] . Як вбачається витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 2610100000:04:003:0174 станом на 21.11.2016 року відсутні відомості про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі. Рішенням Івано-Франківської міської ради (11 сесія) сьомого демократичного скликання від 15.03.2017 року №65-11 про розгляд звернень громадян (членів сімей загиблих (померлих) учасників АТО) щодо оформлення права власності на земельні ділянки вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0955 га в тому числі земельні ділянки загальною площею 0,0018 га на які поширюється дія обмеження) на [ADDRESS] та передати її у спільну сумісну власність громадянами: [PERSON] (учаснику АТО), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2610100000:04:003:0174. Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.05.2017 року вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер 2610100000:04:003:0174, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10.01.2018 року Серії [NUMBER] . Як вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстр від 31.08.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Українець В.В. 31.08.2020 року заведена спадкова справа 66335661 за спадкодавцем [PERSON] . Згідно відповіді приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. на заяву [PERSON] №45 від 01.09.2020 року, вбачається, що він звертався до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак йому відмовлено, оскільки згідно поданого [PERSON] приватному нотаріусу Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 2610100000:04:003:0174, вона знаходиться у спільній сумісній власності семи осіб, та роз`яснено позивачу що необхідно спершу визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. 20.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на земельну ділянку після померлої [INFO] [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Із зазначеної постанови вбачається, що 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В., заведено спадкову справу № 15/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] на підставі заяви поданої [PERSON] , спадкоємцем за законом, сином спадкодавця, про прийняття спадщини. Інших заяв до приватного нотаріуса про прийняття чи відмову від прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] не надходило. Хоча, за даними будинкової книги із спадкоємців першої черги, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини проживали: дочка спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON] . Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/7 частина земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:04:003:0174 за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/7 частина земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:04:003:0174 за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/7 частина земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:04:003:0174 за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/7 частина земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:04:003:0174 за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/7 частина земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:04:003:0174 за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020 року [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/7 частина земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:04:003:0174 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А ч. 3 цієї статті передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частина 1 статті 86 ЗК України визначає, що земельна ділянка може знаходитися у спільній власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частина 5 ст. 89 ЗК України вказує на те, що при визначенні розміру земельних часток в спільній сумісній власності, ці частки є рівними, якщо інше не передбачається законом або не встановлено судом. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно положень статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно роз`яснень, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді даної категорії справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріали справи свідчать про те, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Українець В.В. постановою від 20.10.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , [INFO] , а саме на спадкове майно, яке складається з частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1.2, п.4,12, п.4,14, п.4,15, п.4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Як зазначено вище позивачі позбавлені можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що підтверджується постановою державного нотаріусу про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Аналіз зазначених норм в сукупності та встановлені судом фактичні обставини дають можливість прийти до висновку, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , фактично прийняли спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не мають можливості, оскільки частка земельної ділянки [PERSON] не була виділена. Крім того, суд зазначає, що згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, серед яких є і визнання права. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, та слід визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на 1/14 частину земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] (кадастровий номер 2610100000:04:003:0174, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі та визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на 1/14 частину земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] (кадастровий номер 2610100000:04:003:0174, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі ст.ст. 375, 376, 1216-1218, 1268, 1276, 1296 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України,

Outcome: partial