Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому з уточненням позовних вимог просить збільшити розмір аліментів, змінивши спосіб їх стягнення, а саме стягувати з останнього в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, але не менше 100 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дати ухвалення рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову (а.с. 26-29) позивач посилається на те, що протягом 2002-2012 років проживала однією сімєю з відповідачем, однак шлюб не реєстрували. 22.01.2009 року народилася дочка [PERSON]. В 2012 році відносини з відповідачем розпалися, в звязку з чим останній переїхав жити в інше місце. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2013 року, відповідача визнано батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.01.2014 року у справі №442/29/14-ц зобовязано відповідача сплачувати на її користь дочки аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно. Вказує, що донька перебуває на її утриманні, оскільки постійно проживає разом зі нею у її будинку. Відповідач зустрічається з донькою [PERSON] приблизно 3 рази в місяць по одній - дві години, однак іншої участі в її вихованні не приймає. Вказує на те, що відповідач регулярно сплачує визначену місячну суму аліментів в розмірі 600 грн., проте цих коштів вкрай недостатньо для забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини. На даний момент дитина активно росте, тому виникає часта необхідність у придбанні одягу відповідно до пори року. Додатково зазначає, що поряд з витратами на харчування та одяг, несе витрати на навчання дитини, у тому числі витрати на позашкільне навчання, а також спортивні секції. Крім цього дитина має проблеми з травною системою, а тому суттєву частину коштів витрачається на лікування. Звертає увагу суду, що намагається фінансово забезпечити себе та доньку, оскільки працює, однак отримує мінімальну заробітну плату. А змоги знайти більш оплачувану роботу у неї немає за станом здоровя. Натомість, відповідач займається підприємницькою діяльністю, має у власності ряд рухомого та нерухомого майна, що свідчить про наявність у нього стабільного доходу. Просить позов задоволити. 15.03.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 10.04.2019 року. Ухвалою від 18.03.2019 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано пятиденний термін для усунення недоліків зазначених в ухвалі, які позивачем виправлено 25.03.2019 року. Ухвалою від 26.03.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 19.04.2019 року, встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред'явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано, хоча примірник позову отримано 26.03.2019 року. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а.с. 33. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.01.2014 року вбачається, що з відповідача [PERSON], [INFO] в користь позивача [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно, починаючи з 09.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, а.с. 35. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.\~ 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до\~ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України,за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Разом з тим, частиною 2\~статті 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прийняття Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 581/638/17-ц. Суд приймає до уваги посилання позивачки на те, що раніше визначений розмір аліментів в розмірі 600 грн. є недостатнім для повноцінного утримання доньки [PERSON] зважаючи на інфляційні процесами в країні, неодноразовим підвищенням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стан здоров'я, вік та\~матеріальні потреби дитини, тощо, а.с. 37-38. Крім того, заслуговують на увагу і доводи позивачки щодо зміни способу їх стягнення, зокрема про стягнення таких у частці від доходу, позаяк вбачається з доданих до матеріалів справи доказів відповідач [PERSON] є фізичною особою підприємцем з 29.12.1993 року та здійснює підприємницьку діяльність повязану з оптовою торгівлею деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; іншими видами роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); роздрібною торгівлею залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, а тому даний спосіб стягнення з нього аліментів є доцільним та забезпечить повноцінне утримання доньки [PERSON]. Разом з тим, суд вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів в розмірі 1/3 частки усіх доходів відповідача, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає до часткового задоволення, оскільки мінімальний розмір аліментів чітко встановлений нормами закону і не може бути меншим 50%, а не 100 % як про це просить позивач. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів та способу їх стягнення, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів, який здійснює підприємницьку діяльність, а відтак взмозі отримувати дохід достатній для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, доказів протилежного суду не надано. За таких обставин суд вважає, що з такого доходу можуть стягуватися аліменти на дитину в розмірі 1/3 частки усіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, та який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial