Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: м. Жовті Води, вул.Я.Мудрого (Дзержинського) б.6, кв.57. Зобовязати Відділ державної реєстрації виконкому Жовтоводської міської ради зняти відповідачів з державної реєстрації з вказаної квартири. В позовній заяві посилалась на те, що 27 березня 2013 року він за договором купівлі-продажу придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру № 57 в будинку № 6, що знаходиться у місті Жовті Води Дніпропетровської області по вулиці Я. Мудрого. На день подачі позовної заяви відповідачі не знялися з реєстраційного обліку та залишаються зареєстрованими в спірній квартирі. Позивач позбавлений можливості оформити та отримати субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки не може за встановленим порядком надати відомості про зареєстрованих в квартирі осіб відповідачів та про їх доходи. Це створює перешкоду у здійсненні мною права користування та розпорядження вказаною квартирою. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове в судові засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України. Поштові конверти направлені на її адресу повертаються з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, судовий виклик вважається їм врученим належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомила суд про поважність неявки її до суду, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР\~Про ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.. За змістом\~ст. 72 ЖК України\~дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27 березня 2013 року позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру № 57 в будинку № 6, що знаходиться у місті Жовті Води Дніпропетровської області по вулиці Я.Мудрого і є власником зазначеного нерухомого майна (а.с.7). Однак після укладення договору купівлі-продажу відповідачі не знялися з реєстраційного обліку та залишаються зареєстрованими в зазначеній квартирі. Дані обставини підтверджуються довідкою № 22 від 21 лютого 2017 року, виданою ЖРЕУ Нова та інформацією, встановленою судом в порядку ч.3 ст.122 ЦПК України (а.с.21). Позивач, ставлячи питання про визнання відповідачів такими, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № 57 в будинку № 6, що знаходиться у місті Жовті Води Дніпропетровської області по вулиці Я. Мудрого посилається на те, що відповідачі в спірній квартирі не мешкають, а він позбавлений можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою в тому числі оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. У звязку з вище наведеним позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Що стосується вимог позивача про примусове зняття з реєстраційного обліку, суд зазначає, що визнання відповідачів таким, що втратили право користування спірним житловим приміщення і є усуненням перешкод у користуванні жилим приміщенням. В такому випадку не є потребою додаткового зобов'язання будь-кого знімати відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки рішення суду про визнання осіб, такими що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку у цьому житловому приміщенні, а відтак відсутні визначені законом підстави для задоволення позову в цій частині. У відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір»,ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача, судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial