Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.08.2018 відповідач отримав кредит у розмірі 192000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України. Крім того, пунктом 1.1.3.2.4 договору для АТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. На підставі п. 1.1.5.2 договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань заданим договором. Згідно з п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 1.1.2.1.6 договору. Також вказує, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Між тим, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та норм ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Крім того, відповідач зобов`язався на підставі п. 2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом: -згідно з п. 2.1.1.12.2.1. договору, клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у Тарифах, що діють на дату нарахування; -відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. договору, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно з «Тарифами Банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3 договору. До того ж, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. (в еквіваленті 500 грн. 00 коп. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5 % від суми позову. Згідно з п. 2.1.1.3.3 договору відповідач доручив Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні бортових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.3.5, 2.1.1.12.9 Договору, Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання). Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.10. договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач, станом на 20.06.2019 має заборгованість у розмірі 198687 грн. 61 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 178202 грн. 38 коп.; заборгованості по відсотках за користування кредитом - 20485 грн. 23 коп. У позові також зазначено, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 178202 грн. 38 коп., яка складається тільки з заборгованості за кредитом - 178202 грн. 38 коп. Відповідно до п. 1.1.7.11 договору, - договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.43. договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». Враховуючи зазначене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.08.2018 у розмірі 178202 грн. 38 коп. (заборгованість за кредитом), а також судові витрати у розмірі 2673 грн. 04 коп. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/6103/19 (а.с. 41). Ухвалою суду від 11.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. До того ж, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали (а.с. 44). На виконання вимог ст. 178 ЦПК України, відповідачем [PERSON] подано до суду письмовий відзив на позов від 16.10.2019 та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, виходячи з того, що позивач не надав суду жодних доказів того, що відповідач заборгував йому грошові кошти, зазначені у позовній заяві. Позивачем на підтвердження, начебто, боргу відповідача до суду подані: розрахунок заборгованості, копія заяви-анкети, умови та правила надання банківських послуг. Так, вказані документи не можуть підтверджувати факт існування боргу відповідача перед позивачем. Розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно, не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Копія анкети-заяви на приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) у розумінні Цивільного кодексу України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. Додатково потрібно зазначити, що у наданій анкеті відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання. Сукупний аналіз положень законодавства вказує на те, що є обов`язковим укладання договору кредиту у письмовій формі, якою може бути укладення договору. Однак, на доведення своєї позиції щодо укладення із відповідачем кредитного договору у формі підписання заяви або приєднання до Умов та правил, позивач до матеріалів справи не надав належних доказів. Так, відсутня власне заява про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів, відсутні докази укладення між сторонами спору угоди щодо надання відповідачу доступу до системи клієнт-банк/інтернет клієнт-банк. Таким чином, відсутні докази отримання відповідачем кредиту на договірній основі. Між тим, правовою підставою позову банку є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», тоді як позивачем не надано суду підставність користування відповідачем кредитними коштами банку. Умови та правила надання банківських послуг, не можуть підтверджувати факт існування боргу. Крім того, позивачем не доведено, які саме Умови та Тарифи були розміщені на сайті позивача на час відкриття банківського рахунку, тобто, на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме Умов та Тарифів нібито приєднався та зобов`язався виконувати відповідач. Також, у матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що відповідач отримував якусь картку або йому був відкритий рахунок. До того ж, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. А тому, надані до матеріалів справи документи, такі як анкета, розрахунок заборгованості та Умови - вважає, не можуть братися до уваги судом, оскільки не є належними доказами по справі і не підтверджують укладення будь-якого кредитного договору чи надання відповідачу кредиту. У позовній заяві банк не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку, з якого начебто отримані чи іншим чином використані гроші, та на який вони мали б бути повернуті. Відсутнє таке посилання і в доданому до позову розрахунку заборгованості. Наведене в позовній заяві твердження про підтвердження позичальником своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нами Договір - є безпідставним. Позивач «Умови та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», не підписував. Отже, вони не є складовою частиною договору. Така позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена у постанові Судової палати у цивільних справах від 11.02.2015 у справі № 6-240цс14. Хоча у даному судовому рішення і йдеться про застосування строків позовної давності, але Верховним Судом однозначно вказується на те, що не підписані умови не є складовою частиною договору. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено правової підстави та взагалі не надано належних доказів для підтвердження належного укладення кредитного договору і виникнення заявленої суми заборгованості, а тому у задоволені позовних вимог просить відмовити повністю (а.с. 49-58). 02.12.2019 представником позивача - адвокатом Єрмоловим Є.М. подано до суду відповідь на відзив, який обґрунтовано тим, що зміст кредитного договору зафіксовано у декількох документах: заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким способом не суперечить чинному законодавству України. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (п.п.1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач (п. 1.1.1.15 та п.1.1.1.16 Умов) в Заяві. Також, з матеріалів позовної заяви чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку, вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. З наданої до суду виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт і він користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали у касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Враховуючи норми закону та докази що містяться у матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають і належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Крім того, позивачем додано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню у повному обсязі. Також звертає увагу суду на те, що з виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Так, на даний час, відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав, а тому, позовна заява підлягає до задоволення у повному обсязі. У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився. До початку судового засідання подано клопотання з проханням проводити розгляд справи без участі представника банку. Позивач підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Тимчук О.В. заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, на підставі обґрунтування наведеного у відзиві та з урахуванням доказів доданих до нього. При цьому, зазначив, що відповідач взяв у банку кредит у розмірі 190000грн.; між сторонами була домовленість про те, що відповідач сплатить кошти після закінчення строку договору; [PERSON] періодично по 5-10тис. грн. сплачує заборгованість. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Враховуючи думку представника позивача, заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 14.08.2018 між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 192000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На думку суду, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 14.08.2018, Тарифів банку, а також Умов і Правил надання банківських послуг. У даному випадку, про факт отримання кредиту свідчить лише анкета-заява позичальника [PERSON] від 14.08.2018. При цьому, вважати, що відповідач погодився із Умовами та Правилами банківських послуг, Тарифами та Умовами і правилами надання банківських послуг, - неможливо, оскільки вони не підписані [PERSON] та заперечуються, про що ним зазначено у відзиві на позов. Крім того, відповідачем визнається факт отримання кредитних коштів, які частково ним погашались, про що зазначив його представник під час розгляду справи. Слід також зазначити, що відповідач не спростував доводи позивача про те, що анкета-заява від 14.08.2018р. не ним підписана. Отже, суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами, але відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти, отримані ним, для погашення заборгованості за зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та виписці по рахунку, які досліджено у судовому засіданні. Із розрахунку вбачається, що з моменту отримання кредиту кошти на погашення боргу по кредиту відповідачем вносились не у повному обсязі та періодично. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином. На даний час відповідач не погасив заборгованість по кредиту, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи дані про те, що договір № б/н від 14.08.2018 визнаний недійсним, розірваний чи припинений, відсутні. Відповідно до розрахунку позивача, наданого станом на 20.06.2019, внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором б/н від 14.08.2018 та несвоєчасною сплатою належних платежів, за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 178202 грн. 38 коп., з яких: заборгованості за тілом кредиту - 143858 грн. 02 коп.; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 34344 грн. 36 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20485 грн. 23 коп. Суд розглядає справу відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, тобто суто в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів. За остаточними позовними вимогами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 178202 грн. 38 коп. Між тим, що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту 34344 грн. 36 коп., то в цій частині вимоги не підлягають до задоволення, оскільки жодними умовами договору, що викладені у анкеті-заяві позичальника, не передбачено такі нарахування та обов`язок позичальника його сплачувати. За результатами розгляду справи, суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами у розмірі 192000 грн. 00 коп., але відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти, отримані ним, для погашення заборгованості за зобов`язанням, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, який досліджено в судовому засіданні станом на 20.06.2019. Із розрахунку та по виписці вбачається, що з моменту отримання кредиту кошти на погашення боргу по кредиту відповідачем вносились не в повному обсязі та періодично. Даний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, незважаючи на норми ст. 12 ЦПК України. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором щодо повернення тіла кредиту у розмірі 143858 грн. 02 коп. належним чином не виконав, і саме такий розмір, як на думку суду, є доведеним позивачем, а тому підлягає до стягнення. У частині стягнення боргу у сумі 34344 грн. 36 коп. (178202,38-143858,02) слід відмовити, оскільки відсутні підстави вважати, що такі нарахування як прострочена заборгованість за кредитом, можуть нараховуватися за умовами анкети-заяви позичальника та ще й з 31.12.2018р. Крім того, суд вважає, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування його доводів про відсутність між ним та АТ КБ «Приватбанк» кредитних правовідносин. Також не доведені обставини про розмір заборгованості та про розмір коштів, які були внесені ним на погашення заборгованості по отриманому кредиту, при умові встановлення судом беззаперечного факту внесення відповідачем певних грошових сум за договором від 14.08.2018р. На думку суду, судове рішення, постановлене за результатами розгляду цієї цивільної справи, відповідає висновкам, що висвітлені у постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі №342/180/17. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково на суму 143858 грн. 02 коп., що становить 80,73 % від заявлених вимог, то із відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2157 грн. 95 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial