Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] за уточненими позовними вимогами до [PERSON], Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання батьківства, визначення місця проживання дитини та встановлення порядку спілкування з дитиною. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що у період з 03.09.2011 року по 02.05.2012 року включно, він проживав однією сім'єї із [PERSON], без реєстрації шлюбу. [PERSON] вказує, що [INFO] року відповідач народила дитину, батьком якої він являється. Про той факт, що він є батьком дитини, йому повідомила сама [PERSON] у період їх спільного проживання, після того, як дізналась про вагітність. Після народження дитини [PERSON] уникає спілкування із [PERSON], на телефонні дзвінки не відповідає, бачитись із дитиною не дозволяє, своє місце проживання та місце проживання дитини приховує, чим позбавила позивача можливості зареєструватися батьком дитини, взяти участь у визначенні імені та прізвища доньки. Позивач вказує, що внаслідок такої поведінки відповідача він позбавлений можливості брати участь у визначенні місця проживання доньки, бачитись та спілкуватись з дитиною, а також брати участь у її вихованні. У зв'язку із вищевикладеними обставинами [PERSON] звернувся до суду, та за остаточно уточненими позовними вимогами просить суд: визнати [PERSON] батьком дитини, народженої [PERSON] [INFO] року; ім'я дитини, народженої [PERSON] [INFO] року, визначити як «[PERSON]»; прізвище дитини, народженої [PERSON] [INFO] року, визначити як «[PERSON]»; по батькові дитини, народженої [PERSON] [INFO] року, визначити як «[PERSON]»; зобов'язати орган державної реєстрації актів цивільного стану в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеси Одеського міського управління юстиції, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30-б, внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, народженої [PERSON] [INFO] року, який був вчинений до моменту постановлення рішення у даній справі, та видати нове свідоцтво про народження дитини; місце проживання дитини, народженої [PERSON] [INFO] року, визначити разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] також просить суд встановити наступний порядок спілкування із дитиною того з батьків, хто проживає окремо. До досягнення дитиною дворічного віку, тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, надати періодичні щотижневі побачення із дитиною у наступному порядку: тривалість періодичних щотижневих побачень - кожне побачення по 3 години; час початку періодичних щотижневих побачень - 15.00 годин кожної суботи; місце проведення періодичних щотижневих побачень - місце проживання того з батьків, хто проживає окремо від дитини; встановити наступний порядок проведення періодичних щотижневих побачень: протягом усього часу тривання побачення надати тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, можливість спілкуватися з дитиною у відсутності того з батьків, хто проживає разом із дитиною, та його родичів. Під час проведення побачення той із батьків, хто проживає окремо від дитини, також має право разом із дитиною здійснювати прогулянки у межах м. Одеси у парках та дитячих майданчиках, а також відвідувати разом із дитиною розважальні заходи та заклади, які призначені для відвідування дітьми відповідного віку. У випадку, якщо внаслідок хвороби дитини періодичне щотижневе побачення не може відбутися у визначений час, відповідне побачення переноситься на іншу дату, обрану тим із батьків, хто проживає окремо від дитини. При цьому загальна кількість побачень залишається незмінною. Після досягнення дитиною дворічного віку. Тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, надати періодичні щотижневі побачення із дитиною у наступному порядку: тривалість періодичних щотижневих побачень - кожне побачення по 24 години; час початку періодичних щотижневих побачень - 11.00 годин кожної суботи; місце проведення періодичних щотижневих побачень - місце проживання того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Тому з батьків, хто проживає окремо від дитини надати побачення із дитиною у дні державних свят у наступному порядку: тривалість побачень із дитиною у дні державних свят - кожне побачення по 4 години; час початку побачень із дитиною у дні державних свят - 14.00 годин кожного дня, що співпадає із днем державних свят; місце проведення періодичних щотижневих побачень - місце проживання того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, надати можливість проводити разом із дитиною половину шкільних канікул у наступному порядку: час початку спільного проведення із дитиною шкільних канікул тим з батьків, хто проживає окремо від дитини - 11.00 годин першого дня початку шкільних канікул; час закінчення спільного проведення із дитиною шкільних канікул тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, - 11.00 годин дня, з якого починається перебіг другої половини тривання відповідних шкільних канікул. Встановити наступний порядок проведення побачень та спільного проведення із дитиною шкільних канікул. Протягом усього часу тривання періодичних щотижневих побачень, побачень у дні державних свят, а також спільного проведення із дитиною шкільних канікул надати тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, можливість спілкуватися із дитиною у відсутності того з батьків, хто проживає разом із дитиною, та його родичів. Під час проведення побачень та спільного проведення шкільних канікул той з батьків, хто проживає окремо, має право разом із дитиною здійснювати прогулянки у парках та дитячих майданчиках, а також відвідувати разом із дитиною розважальні заходи та заклади, які призначені для відвідування дітьми відповідного віку, а також вивозити дитину за межі території м. Одеси. У випадку, якщо внаслідок хвороби дитини періодичне щотижневе побачення, або побачення у день державного свята, або спільне проведення із дитиною шкільних канікул, не може відбутися у визначений час, відповідне побачення, час спільного проведення із дитиною шкільних канікул, переноситься на іншу дату, обрану тим із батьків, хто проживає окремо від дитини. При цьому загальна кількість побачень та загальна кількість днів спільного проведення із дитиною шкільних канікул, залишаються незмінними. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду заяви належним чином в порядку ст.ст. 74, 77 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання та за особисто зазначеною нею адресою свого місця проживання, про причини своєї неявки суд не сповістила. В процесі розгляду справи [PERSON] та її представник за довіреністю - [PERSON] заперечували проти позовних вимог [PERSON], подали до суду письмові заперечення, зазначаючи, що такі вимоги є безпідставними, оскільки ніяких сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] не було, в шлюбі вони не перебували, відсутні будь-які докази того, що вони проживали однією сім'єю та батьківства позивача. Посилаючись на те, що позовні вимоги [PERSON] суттєво порушують законні права та інтереси дитини-немовляти та її матері - просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеси Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. До суду було подано заяву про розгляд справи за відсутності представника Відділу. Представник третьої особи органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення позивача, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 125 СК України визначено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини;3) за рішенням суду. За ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, зазначаючи, що є батьком дитини народженої відповідачем [PERSON] [INFO] року. Судом встановлено, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано народження [PERSON], [INFO], про що відповідно був складений актовий запис №11549 від 25.12.2012 року, реєстрація дитини була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується відповідним листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції №4964/12.6-27 від 10.08.2013 року. Обставини народження відповідачем [PERSON] [INFO] року дитини - [PERSON] в процесі розгляду справи визнавались самою [PERSON] та її представником. За ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідач [PERSON] заперечує факт батьківства [PERSON] відносно своєї доньки, однак, в процесі розгляду справи не зазначала будь-яких інших осіб, які б визнали своє батьківство. Стаття 128 СК України закріплює положення, відповідно до якого підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Таким чином, походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. До того ж можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. [PERSON] зазначав, що в період з 03.09.2011 року по 02.05.2012 року включно, вони із [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, в квартирі [ADDRESS]. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить на праві власності батьку відповідача - [PERSON], що підтверджується договором дарування від 03.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №1726. Відповідач заперечувала проти обставин спільного проживання із позивачем за вказаною адресою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] близько 5-7 років, у березні 2011 року вона познайомила її з [PERSON], пізніше вони почали проживати разом в квартирі по [ADDRESS]. [PERSON] вважає, що вони проживали разом, бо в квартирі бачила особисті речі, одяг, спортивне спорядження [PERSON] [PERSON] вказує, що була святкуванні дня народження [PERSON] у цій квартирі, там був і [PERSON], вони разом повідомили, що чекають дитину, планують влітку одружитися. Після святкування дня народження вона сторін не бачила, в травні 2012 року вона дізналась, що вони посварились. Свідок [PERSON] пояснив суду, що йому було відомо про спільне проживання [PERSON] та [PERSON], він допомогав своєму брату - [PERSON] перевозити свої речі до квартири на [ADDRESS]. [PERSON] зазначив, що разом зі своєю дружиною був у 2011 році на новосіллі у [PERSON] та [PERSON] на вул. Комітетській у м. Одесі, де вони стали потім разом проживати. Свідок вказав, що періодично відвідував їх оселю і по вихідних, і в будні, [PERSON] був в квартирі в домашньому одязі, в квартирі були його особисті речі та речі, придбані ними разом із [PERSON], він дзвонив їм додому на міський телефон. На святкуванні у [INFO] року дня народження [PERSON] вони із [PERSON] повідомили, що чекають на дитину. Допитана судом в якості свідка [PERSON] також пояснила суду, що вона познайомилась із [PERSON] у вересні 2011 року, коли допомагала [PERSON] при перевезенні його речей до квартири по [ADDRESS], у переїзді також приймала участь сама [PERSON], [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] Свідок [PERSON] також зазначила, що їй було добре відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю, в них був сімейний бюджет, вона разом із своїм чоловіком [PERSON] приходили до них в гості, дзвонили їм додому на міський телефон. Та на святкуванні дня народження [PERSON] у [INFO] року [PERSON] повідомив їй, що вони чекають на дитину. В судовому засіданні також була допитана в якості свідка матір [PERSON] - [PERSON], яка зазначила, що знає [PERSON], він приділяв знаки уваги її дочці, залицявся до неї. В жовтні 2011 року [PERSON] почала одна проживати в квартирі, що належить її чоловікові [PERSON] - батьку [PERSON], по [ADDRESS]. [PERSON] наполягала на тому, що бувала у квартирі на [ADDRESS], однак, жодного разу [PERSON] там не бачила, і на дні народженні [PERSON] в 2011 році там ані [PERSON], ані інших осіб не було. [PERSON] на питання [PERSON] щодо того хто є батьком дитини, відповідала, що це не він, хоча і не послалась на існування іншої відомої їй особи, яка є батьком дитини. Свідок [PERSON], який є батьком [PERSON], пояснив суду, що знайомий з [PERSON], його син приводив її до них додому, як свою дружину, він допомагав сину переїздити до квартири [PERSON] по [ADDRESS]. Свідок вказав, що з вересня 2011 року по травень 2012 року [PERSON] проживав однією сім'єю із [PERSON] Разом із своєю дружиною свідок був там на новосіллі, а згодом і на дні народженні [PERSON], там були присутні і батьки [PERSON], з якими вони познайомилися, мати [PERSON] - [PERSON] на день народження читала своїй доньці [PERSON] вірші. [PERSON] зазначив, що йому не зрозуміло, чому [PERSON] та [PERSON] тепер заперечують ці обставини. Свідок [PERSON] також зазначив, що від спілкування із сином [PERSON] та [PERSON], йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, разом купували речі, побутову техніку. Судом встановлено, що 23.08.2011 року між [PERSON] та ТОВ НВП «Тенет» було укладено договір №94434 про надання телекомунікаційних послуг за адресою: [ADDRESS], підписано акт приймання виконаних робіт №82499 від 05.09.2011 року. 07.05.2012 року між [PERSON] та ТОВ НВП «Тенет» було підписано угоду про розірвання договору про надання телекомунікаційних послуг за адресою: [ADDRESS]. Вищевикладені обставини, на думку суду, також підтверджують факт проживання [PERSON] у спірний період в квартирі [ADDRESS]. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтвердили факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з вересня 2011 року по березень 2012 року. Суд критично оцінює пояснення свідка [PERSON] щодо не проживання [PERSON] по [ADDRESS], в період з вересня 2011 року по травень 2012 року, оскільки вони спростовуються поясненнями інших свідків та письмовими доказами наданими до матеріалів справи. З матеріалів справи судом також встановлено, що згідно квитанцій електронних переказів від 10.08.2012 року, 10.12.2012 року, 17.01.2013 року, [PERSON] переказував на ім'я [PERSON] грошові кошти, які [PERSON] отримувала. [PERSON] в судовому засіданні вказував, що зазначені кошти він пересилав відповідачу для придбання нею необхідних речей в період вагітності та після пологів для дитини, а [PERSON] ці кошти кожного разу отримувала, жодного разу не повернула та не відмовилась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтверджувала факт отримання нею грошових коштів від позивача, не пояснила суду чому вона їх отримувала, якщо [PERSON] не є батьком її дитини. В п. 9 Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Позивачем [PERSON] в порядку ст.ст. 60, 133 ЦПК України було заявлено клопотання про призначення судової біологічної (генетичної) експертизи. Ухвалою суду від 16.10.2013 року клопотання позивача було задоволено, по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи є [PERSON], [INFO], біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO], яку народила [PERSON], [INFO]? В судовому засіданні при призначенні судом судової біологічної (генетичної) експертизи були присутні позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю - [PERSON] Судом було роз'яснено сторонам по справі положення ч. 1 ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. 04.11.2013 року до суду надійшло клопотання судового експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №2233-02 від 29.10.2013 року про проведення експертизи при одночасному прибутті (обов'язково) [PERSON], [PERSON] з дитиною [PERSON] з 10.00 до 14.00 - 22.11.2013 року. 05.11.2013 року о 16 год. 20 хв. секретарем судового засідання було передано телефонограму батьку [PERSON] та її представнику за довіреністю - [PERSON] за тел. номером [NUMBER] про необхідність явки [PERSON] з дитиною до КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» для проведення призначеної судом експертизи. 10.12.2013 року до суду надійшов лист КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №2505-02 від 04.12.2013 року в якому експерт повідомляв, що 22.11.2013 року [PERSON] прибув до експертної установи, однак, відбір біологічних зразків не проводився у зв'язку із неприбуттям [PERSON] з дитиною. Експерт повідомив, що експертиза може бути проведена при одночасному прибутті (обов'язково) [PERSON], [PERSON] з дитиною [PERSON] з 12.00 до 14.00 - 24.12.2013 року. Копії клопотання експерта №2505-02 від 04.12.2013 року були направлені [PERSON] за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання по [ADDRESS], та за адресою її фактичного місця проживання, яку зазначила сама [PERSON], [ADDRESS], що підтверджується поштовими відправленнями №№6509802446570, 6509802443902. Зазначені поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, із зазначенням причини невручення - «за закінченням строку зберігання». 13.01.2014 року на адресу суду надійшов лист КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №0005-02 від 03.01.2014 року в якому експерт повідомляв, що 24.12.2013 року [PERSON] прибув до експертної установи, однак, відбір біологічних зразків не проводився у зв'язку із неприбуттям [PERSON] з дитиною. Експерт повідомив, що без наявності біологічних зразків, відібраних одночасно у осіб, що проходять у справі, експертиза до цього часу не може бути проведена. 29.01.2014 року КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» листом №0182-02 від 24.01.2014 року повідомило суд, що експертиза може бути проведена при одночасному прибутті (обов'язково) [PERSON], [PERSON] з дитиною [PERSON] з 10.00 до 14.00 - 24.02.2014 року. Копії клопотання експерта №0182-02 від 24.01.2014 року були направлені за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання [PERSON] по [ADDRESS], та за адресою її фактичного місця проживання, яку зазначила сама [PERSON], [ADDRESS]. що підтверджується поштовими відправленнями №№6503303301678, 6503303301686. Зазначені поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, із зазначенням причини невручення - «за закінченням строку зберігання». 07.03.2014 року справа була повернута КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» на адресу суду без проведення експертизи, у зв'язку із неприбуттям [PERSON] з дитиною до експертної установи 22.11.2013 року, 24.12.2013 року та 24.02.2014 року для одночасно відбору біологічних зразків та неможливістю виконання експертного дослідження. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Статтею 77 ЦПК України визначено, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У зв'язку із вищезазначеним та враховуючи те, що відповідачу [PERSON] було добре відомо про призначення судом експертизи, їй неодноразово направлялись поштові повідомлення про необхідність явки до експертної установи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання та за зазначеною нею особисто адресою фактичного місця проживання, від отримання яких вона ухилялась і заяви про зміну свого місця проживання або місцезнаходження суду вона не надавала, тому відповідно до ст. 74,75 ЦПК України є належно повідомленою судом, крім того, вона жодного разу про хід розгляду справи судом не поцікавилась, - суд вважає, що [PERSON] в порушення ст. 27 ЦПК України недобросовісно здійснює свої процесуальні права і не виконує процесуальні обов'язки, що призводить до порушення процесуальних строків розгляду справи та перешкоджає вирішенню спору судом по суті. Суд вважає, що така поведінка [PERSON] щодо неявки до експертної установи, при покладенні такого обов'язку судом, свідчить про ухилення [PERSON] від участі в експертизі. Статтею 146 ЦПК України визначено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи. Вищезазначене також узгоджується із положеннями п. 9 Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року де також передбачено, що у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Судом не було застосовано примусовий привід [PERSON] на проведення експертизи, оскільки діючим цивільним процесуальним законодавством суду не надано повноважень та відповідних заходів для примушення [PERSON] з'явитися до експертної установи з малолітньою дитиною, для зобов'язання її та дитини здати необхідні біологічні зразки для проведення експертного дослідження. При таких обставинах, у суду є підстави для визнання факту, для з'ясування якого була призначена експертиза, а тому суд визнає встановленим, що [PERSON], [INFO], є біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO], яку народила [PERSON], [INFO]. Крім того, обставини батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] підтверджується показання свідків та письмовими доказами, які свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю у період вагітності [PERSON] Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, згідно до ст. 58 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вищезазначених положень, відповідачем [PERSON] та її представником в процесі розгляду справи не надано суду жодних належних та достовірних доказів, які б підтверджували їх заперечення щодо батьківства [PERSON], та спростовували встановлені судом обставини. Крім того, [PERSON], якщо є впевненою у тому, що [PERSON] не є батьком її дитини, могла б надати суду докази в підтвердження батьківства іншої особи, однак, позивач такі дії не вчинила. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 7 Конвенції про права дитини визначено, що дитина має право, наскільки це можливо, знати своїх батьків і право на їх піклування. Враховуючи вищевикладені обставини та забезпечуючи права дитини [PERSON] на сім'ю, суд визнає [PERSON], [INFO], батьком дитини [PERSON], [INFO] - народженої [PERSON], [INFO]. Згідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У зв'язку із визнання [PERSON] батьком малолітньої [PERSON], [INFO], суд вважає доцільним зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №11549 від 25.12.2012 року про народження [PERSON], [INFO], вказавши в графі «батько»: [PERSON], [INFO], та вказати прізвище дитини "[PERSON]", по-батькові «[PERSON]». Вимоги щодо зобов'язання Відділу реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції видати нове свідоцтво про народження дитини задоволенню не підлягають, оскільки внесення відповідних змін до актового запису про народження самі по собі вже є підставою для видачі нового свідоцтва про народження. В задоволенні частини позовних вимог [PERSON] щодо визначення власного імені дитини, народженої [PERSON] [INFO] року, як «[PERSON]», суд відмовляє, оскільки малолітня дитина вже усвідомлює та знає своє ім'я, тому такі зміни є недоцільними, та будуть порушувати права охоронювані законом інтереси дитини. Задоволенню також не підлягають вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини разом із ним за адресою: [ADDRESS], з наступних підстав. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи фактичні обставини справи, відсутність доказів неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає недоцільним в теперішній час визначення місця проживання дитини-немовляти із батьком [PERSON], оскільки це суперечитиме правам дитини, та може зашкодити її психічному і фізичному здоров'ю, так як дитина поки його не знає як близьку особу. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Суд вважає, що вирішення питання щодо порядку спілкування із дитиною того з батьків, хто проживає окремо, за виниклих обставин є передчасним. Суд роз'яснює [PERSON], що він має право звернутися до суду із окремим позовом щодо порядку спілкування із дитиною, після набрання законної сили рішенням суду про визнання його батьківства, за наявності відповідного висновку органу опіки та піклування щодо порядку такою участі виходячи з інтересів дитини.

Outcome: partial