Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову позивач зазначає, що працював у ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» до 07 серпня 2015 року. На день подання позову підприємство не здійснило з ним остаточний розрахунок, заборгованість по заробітній платі складає 8971,29 гривень. Посилаючись на діюче законодавство, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8971,29 гривень, та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Позивач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, у подальшому, у судовому розгляді справи участі не приймав, надавши заяви, якими просив розглядати справу за його відсутності. У заяві від 16 березня 2016 року позивач зазначив, що з сумою заборгованості по заробітній платі, яка зазначена у довідці відповідача № 07/15 від 22 лютого 2016 року, згоден. Представник відповідача до суду не прибув з невідомих суду причин. Заяви про розгляд справи за його відсутності, або відкладення судового засідання від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 233 КзПП України\~у разі порушення\~\~законодавства про\~\~оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом\~\~про стягнення належної\~\~йому заробітної плати без обмеження будь яким\~\~строком. Згідно до\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до\~\~ст. 47 КЗпП України\~\~роботодавець\~\~зобовязаний в день звільнення\~\~видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України. Згідно\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника\~\~виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з трудової книжки, серія БТ-ІІ № 5176090, позивач [PERSON], [INFO], працював у ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», остання посада електрозварник ручної зварки 4 розряду. Наказом № 13-к від 07 серпня 2015 року позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі\~ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки генерального директора ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» № 07/15 від 22 лютого 2016 року, заборгованість підприємства по заробітній платі [PERSON] станом на 22 лютго 2016 року складає 6848,37 гривень. Позивач із вказаною сумою заборгованості погодився. Відповідно до ч.1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Але суд виходить з того, що обовязок із виплати заборгованості по заробітній плати покладається на роботодавця незалежно від звернення працівника із відповідною вимогою. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Вирішуючи спір в цій частині, суд також керується нормами ст.ст.83, 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 15, 21 Закону України «Про оплату праці» щодо обовязку власника або уповноваженого ним органу в першочерговому порядку виплачувати працівникові заробітну плату за виконану ним роботу у разі звільнення працівника. Таким чином, приймаючи до уваги, що заборгованість із заробітної плати позивачу досі не сплачена, що не спростовується відповідачем, доказів, що затримка розрахунку при звільненні сталася не з вини відповідача, суду не надано, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 08 серпня 2015 року (день, наступний за днем звільнення) по 16 березня 2016 року (день ухвалення рішення у справі). Вважаючи обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми, виходячи з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини, для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді Згідно довідки головного бухгалтера ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» № 08/050 від 15 березня 2016 року, середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 2410,80 гривень. Отже виходячи з наведеного, середньоденна заробітна плата позивача становить: 2410,80 х 2 : 43 = 112,13 гривень. Враховуючи, що норма тривалості робочого часу має відповідати сорокагодинному робочому тижню, а будь-яких інших доказів, які б свідчили про інші норми тривалості робочого часу відповідачем не надано, так само як і не надано графіків роботи позивача, які були витребувані ухвалою суду від 31 грудня 2015 року, суд керується Листами Міністерства соціальної політики України №10196/0/14-14/13 від 09 вересня 2014 року «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік», та № 10846/0/14-15/13 від 20 липня 2015 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», згідно до яких норма тривалості робочого часу в днях при сорокагодинному робочому тижні становить: з 08 серпня по 31 серпня 2015 року - 15 робочих днів, у вересні 2015 року 22 робочих дні, у жовтні 2015 року 22 робочих дні; у листопаді 2015 року 21 робочий день, у грудні 2015 року 23 робочих дні, у січні 2016 року 19 робочих днів, у лютому 2016 року 21 робочий день, з 01 березня по 16 березня 2016 року 10 робочих днів. Загалом з 08 серпня 2015 року по 16 березня 2016 року норма тривалості робочого часу в днях становить\~154 дні. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 154 дні х 112,13 гривень = 17268,02 гривні. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в межах стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 6848,37 гривень, та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, з 08 серпня 2015 року по 16 березня 2016 року в сумі 17268,02 гривні. Крім того, за положеннями ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial