Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 10 000 грн. з індексацією відповідно до чинного законодавства, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання, як дружини з якою проживає дитина у розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дочкою трьох років, починаючи з дня пред'явлення позову. В обґрунтування вимог позивач вказує, що між нею та відповідачем 18 квітня 2015 року зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось та вони проживають окремо. Дочка [PERSON] проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо утримання дочки та будь-якої допомоги не надає. Відповідач є працездатною особою, має можливість і матеріальну змогу надавати допомогу дочці та їй, однак добровільно цього не робить. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити в повному обсязі. 13 вересня 2018 року [PERSON] подав відзив на позов. Вказав, що надає кошти на утримання дитини, приймає участь у її вихованні. Працює на посаді водія у ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату у сумі 3059 грн., будь-яких інших доходів не має. Відтак, позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дочки та позивача у розмірі 13000 грн. щомісячно. Посилаючись на наведене та скрутне матеріальне становище, просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача - адвокат [PERSON] проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві. Судом встановлено, що сторони 18 квітня 2015 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 квітня 2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №403. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження від [INFO], виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №1476. Сторони проживають окремо, дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою, що визнається відповідачем по справі. Згідно довідки за №59 від 27 вересня 2018 року, виданої ТОВ «Епіцентр К» [PERSON] працює в Епіцентр К Тернопіль з 11 січня 2008 року та займає посаду заступника начальника відділу по замовленням, заробітна плата за серпень 2018 року становить 12298,14 грн. Встановлено та визнається сторонами спору, що у серпні 2018 року позивачка вийшла з відпустки по догляду за дитиною та приступила до роботи. Як вбачається з довідки за №192 від 27 серпня 2018 року, виданої ФОП [PERSON], [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді водія вантажного автомобіля та його дохід за період з березня 2018 року по серпень 2018 року складає 22800 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до роз'яснень викладених у п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст.7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для дітей до 6 років з 01 липня 2018 року становить 1559 грн. Судом встановлено, що відповідач працює в ФОП [PERSON] на посаді водія вантажного автомобіля та його оклад становить 3800,00 грн. Інших утриманців, крім дочки [PERSON] відповідач не має. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, стан здоров'я задовільний, інших утриманців крім дочки [PERSON] не має, приймаючи до уваги розмір щомісячного доходу відповідача, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки [PERSON] слід визначити у розмірі 1200 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягувати з 02 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON], у розмірах визначених судом. Разом з тим, позивачем не доведено те, що [PERSON] отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 10000 грн. щомісячно, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про такі доходи відповідача. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідач надає послуги з перевезення вантажу на власному вантажному автомобілі, отримує значні доходи, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами вказані обставини справи. Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. В силу вимог ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.ч.2, 4, 6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу. На даний час подружжя проживає окремо. Дочка [PERSON] проживає разом із позивачкою, що визнається відповідачем. Відповідач є молодою особою, працездатного віку, працює та отримує доходи, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров'я, а тому суд приходить до висновку, що останній може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина до трьох років. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача слід визначити у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 02 липня 2018 року і до досягнення дитиною трьох років. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу [PERSON], з якою проживає донька на її утримання, у розмірах визначених судом. Разом з тим, позивачем не доведено те, що [PERSON] отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на її утримання у розмірі більше 500 грн. щомісячно. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial