Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 30.04.2015 року вона уклала з відповідачем [PERSON] шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, на даний момент сім'я розпалася. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також просить суд стягнути: аліменти з відповідача на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення нею повноліття; аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у сумі 1500 гривень, а також стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав повністю, погодився сплачувати аліменти в розмірі встановленого на законодавчому рівні мінімуму на дитину та 350 грн. на утримання позивача як матері дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, з матеріалів справи вбачається, 30.04.2015 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 743 (а.с. 5). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (а.с. 6) та не оспорювалось відповідачем. Згідно довідки №1397, виданої 27.07.2015 року Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, позивач проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини подружжя припинені у лютому 2016 року, на примирення не згодні, сумісного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. На даний час шлюб існує формально, шлюбно-сімейні стосунки між ними не підтримуються. Поновлювати ці стосунки сторони не бажають і вважають, що це буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з нормами Сімейного кодексу України виховання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків. На час розгляду справи дитина проживає разом з позивачем, тому суд вважає за необхідне залишити проживати [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON]. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач є здоровою, працездатною людиною; має не регулярний дохід; інших осіб на утриманні немає. Згідно відомостей з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів інформація про доходи відповідача [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року відсутня (а.с. 40-41). Оцінивши належність, достовірність, достатність доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 800 (вісімсот) гривень на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], щомісячно до повноліття останньої. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 18.08.2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Довідкою № 30, виданою 18.08.2016 року Комунальним підприємством «Житомирська обласна філармонія імені Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради встановлено, що позивач [PERSON] працює на посаді артистки танцювальної групи; з 09.09.2015 року по 17.08.2018 року знаходиться в соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 8). Будучи матір'ю по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, позивачка вправі вимагати від відповідача (батька дитини) стягнення аліментів на своє утримання, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] року. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу у розмірі 551,20 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial