Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 17 січня 2020 року розглянуто кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ч.1\~ст. 122 КК України. За вироком суду [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1\~ст. 122 КК, призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі\~ст.. 75 КК\~ [PERSON] звільнено від відбуття призначеного судом покарання із випробуванням строком на 1 рік, покладено на [PERSON] певні обов`язки у відповідності\~ст. 75 КК України. Цивільний позов [PERSON] задоволено. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2020 року за апеляційною скаргою обвинуваченого [PERSON] зазначений вище вирок першої інстанції від 17 січня 2020 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін. Частиною7\~статті 128 КПК України\~особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. 29 травня 2020 року цивільний позов [PERSON] надійшов в провадження судді Жовтневого районного суду Дехти Р.В. Позовна заява вмотивована тим, що 17 серпня 2019 року, близько 20 годин 05 хвилин, [PERSON] , діючи з метою спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, завдав не менш 10 ударів руками та ногами в ділянку голови та тулуба останнього. \~ \~ \~ \~В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден, забійної рани обличчя, струсу головного мозку, після травматичної двобічної нейросенсорної приглухуватості, переломів 7,8,9 ребер по лівій передньопаховій лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1561 від 17 жовтня 2019 року, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). [PERSON] був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Так, органами слідства встановлено та судом визнано на підставі поданих доказів, що 17 серпня 2019 року, близько 20 годин 00 хвилин, [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , проходив біля будинку [ADDRESS] , де його дружину на вулиці злякав собака. Вказана подія викликала обурення у [PERSON] , та останній, вважаючи, що власник собаки - мешканець будинку [ADDRESS] , покликав на вулицю власника будинку [PERSON] , який на той момент знаходився в гаражі домоволодіння за вказаною адресою, та між ними, з цього приводу сталась сварка, під час якої у [PERSON] раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на вулиці, біля будинку 17, розташованого по вулиці Ревуцького в Покровському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, 17 серпня 2019 року, близько 20 годин 05 хвилин, [PERSON] , діючи з метою спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, завдав не менш 10 ударів руками та ногами в ділянку голови та тулуба останнього. Спричинивши тілесні ушкодження [PERSON] , [PERSON] припинив свої злочинні дії, а потерпілому в той же день була надана медична допомога в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР. В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден, забійної рани обличчя, струсу головного мозку, після травматичної двобічної нейросенсорної приглухуватості, переломів 7,8,9 ребер по лівій передньопаховій лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1561 від 17 жовтня 2019 року, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). В результаті злочинних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] завдано матеріальну шкоду на загальну суму 20003 (двадцять тисяч три) гривні 12 копійок. Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від Запорізького районного суду Запорізької області від 17 січня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Позивач просить суд стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду на загальну суму 20003 (двадцять тисяч три) гривні 12 копійок та у зв`язку з тим, що втрата здоров`я завдала йому психологічного та душевного страждання, просить стягнути з відповідача також моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Представник позивача адвокат Жуков О.А. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, послався на обставини, що зазначенні в позові. Представника відповідача адвокат Скоробогатько В.Ю. в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 серпня 2019 року, близько 20 годин 00 хвилин, [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , проходив біля будинку [ADDRESS] , де його дружину на вулиці злякав собака. Вказана подія викликала обурення у [PERSON] , та останній, вважаючи, що власник собаки - мешканець будинку [ADDRESS] , покликав на вулицю власника будинку [PERSON] , який на той момент знаходився в гаражі домоволодіння за вказаною адресою, та між ними, з цього приводу сталась сварка, під час якої у [PERSON] раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на вулиці, біля будинку 17, розташованого по вулиці Ревуцького в Покровському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, 17 серпня 2019 року, близько 20 годин 05 хвилин, [PERSON] , діючи з метою спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, завдав не менш 10 ударів руками та ногами в ділянку голови та тулуба останнього. Спричинивши тілесні ушкодження [PERSON] , [PERSON] припинив свої злочинні дії, а потерпілому в той же день була надана медична допомога в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР. В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден, забійної рани обличчя, струсу головного мозку, після травматичної двобічної нейросенсорної приглухуватості, переломів 7,8,9 ребер по лівій передньопаховій лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1561 від 17 жовтня 2019 року, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). В результаті злочинних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] завдано матеріальну шкоду на загальну суму 20003 (двадцять тисяч три) гривні 12 копійок. Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року був обвалований в апеляційному порядку, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2020 року за апеляційною скаргою обвинуваченого [PERSON] зазначений вище вирок першої інстанції від 17 січня 2020 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін. У відповідності з ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказані обставини, встановлені вироком суду у кримінальній справі, не підлягають доведенню в ході розгляду даної цивільної справи. Оцінюючи доводи та аргументи сторін і їх представників, висловлені під час розгляду даної справи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Зі змісту вказаного вище вироку суду від 17 січня 2020 року вбачається, що під час розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] потерпілим по справі [PERSON] був заявлений цивільний позов. Вирішуючи питання щодо відшкодування майнової шкоди, завданої потерпілому [PERSON] , суд приймає до уваги, що за змістом вироку суду потерпілому вказана матеріальна шкода не відшкодована. Пунктами 2-3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди» роз`яснено, що шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особи, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Оскільки винуватість [PERSON] у завданні матеріальної шкоди [PERSON] встановлена вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року, то у даній справі така обставина доказуванню не підлягає. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Скоробогатько В.Ю. пояснив, що заподіяння матеріальної шкоди його довіритель визнає в сумі 3000 гривень 00 копійок, моральної шкоди в сумі 2000 гривень 00 копійок. Представник позивача адвокат Жуков О.А. пояснив, що вважає суму матеріальної шкоди в сумі 20003 (двадцять тисяч три) гривні 12 копійок та моральної шкоди в сумі 50000 гривень доведеною наданими суду доказами. Враховуючи,\~що відповідач\~добровільно завдану\~шкоду не\~відшкодував,\~суд дійшов\~висновку,\~що заявлені\~вимоги про\~відшкодування матеріальної\~шкоди в\~сумі 20003\~(двадцять\~тисяч три)\~гривні 12\~копійок підтверджені\~відповідними доказами,\~дослідженими в\~ході розгляду\~справи та підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, суд виходить з наступного. Як визначено ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до\~ч.\~1\~ст.\~1168\~ЦК України\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я\~або смертю\~фізичної особи моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Із роз`яснень, даних в п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Провина відповідача у заподіянні позивачеві шкоди, внаслідок чого позивач переживав душевні хвилювання, пов`язані з втратою речі та порушення його нормального способу життя у зв`язку з кримінальним провадженням, у якому він був визнаний потерпілим, підтверджена вироком суду. Розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд визначає з врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач від дій відповідача, а саме те, що позивач зазнав тілесних ушкоджень, пережив глибокий стрес, в якому він перебуваю до теперішнього часу, оскільки потерпілий є досить віковою людиною, обвинувачений молодше його на 22 роки, а крім того, оскільки він страждаю на хронічну хворобу цукровий діабет, його спокій та нормальний сон були порушені в результаті переживань вищезгаданого, що вкрай негативно впливало на його здоров`я, внаслідок чого були порушені нормальні життєві зв`язки потерпілого, для відновлення яких знадобилися додаткові зусилля та час, потерпілий був вимушений витрачати свій час на знаходження в лікарні, відвідування лікарні при амбулаторному лікуванні, а також на неодноразові відвідування слідчого відділу Покровського ВП Криворізького ВП, що постійно нагадувало йому про вищевказані події. Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 20003 гривні. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, на підставі вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial