Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.01.2019 р. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що вони з відповідачем [PERSON] з 27.12.2002 р. по 16.11.2015 р. перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного життя та розірвання шлюбу, їхній син проживав разом із матір`ю (відповідачем) за адресою: [ADDRESS] . Проте, у квітні 2018 р. [PERSON] відмовився проживати з матір`ю та її співмешканцем та пішов жити до бабусі, а з травня 2018 р. їхній син проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. За час сумісного проживання з сином, як зазначає позивач, він утримує його повністю за власний рахунок, жодних коштів на утримання сина відповідач не надавала, а навпаки, отримувала від позивача аліменти та витрачала їх на власні потреби. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19.10.2018 р., позивача звільнено від сплати аліментів, присуджених рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29.02.2016 р. по справі №367/93/16-ц на користь відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON] . Факт спільного проживання разом із сином підтверджується актом від 02.01.2019 р., сладеним сусідами та посвідченим компанією ЖЕД №905. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання неповнолітнього сина між ними не досягнуто. Враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання дитини позивач несе самостійно, відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання неповнолітнього сина не надає, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 15 січня 2019 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20.03.2019 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 08.04.2019 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Позивач пояснив, що вони з відповідачем [PERSON] з 27.12.2002 р. по 16.11.2015 р. перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного життя та розірвання шлюбу, їхній син проживав разом із матір`ю (відповідачем) за адресою: [ADDRESS] . Проте, у квітні 2018 р. [PERSON] відмовився проживати з матір`ю та пішов жити до бабусі, а з травня 2018 р. їхній син проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач жодної участі у вихованні неповнолітнього сина не приймає, матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач пояснила, що дійсно з травня 2018 р. неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем. Наразі син навчається та проживає в Київському спортивному ліцеї-інтернаті. Відповідач зазначила про те, що погоджується з тим, що вона, як мати, зобов`язана згідно ст. 180 СК України, брати участь в утриманні сина, проте на даний час вона позбавлена такої можливості, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі. [INFO] у неї народився син, [PERSON] . Вона є матір`ю одиначкою, в шлюбі не перебуває. Основним джерелом її доходу є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини в сумі 860,00 грн. на місяць. Натомість, відповідач вважає, що у позивача є можливість повного утримання їхнього неповнолітнього сина, оскільки він працевлаштований, має стабільний заробіток, у нього немає інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. В подальшому відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином. 15.04.2019 р. до суду від відповідача надійшло клопотання, відповідно до якого відповідач [PERSON] заперечує проти позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, а справу просить розглядати без її участі. Суд, заслухавши пояснення позивача та пояснення відповідача, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 02.05.20018 р. (повторно). З травня 2018 р. неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом, складеним сусідами буд. [ADDRESS] 02.01.2019 р., посвідченого ЖЕД № 905. Як вбачається з даних свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] , виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] [INFO] . змінила прізвище на « [PERSON] ». Вбачається, що рішенням Ірпінського міського суду Кивської області від 19.10.2018 р., позов [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, задоволено. Звільнено [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , від сплати аліментів присуджених рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29.02.2016 року №367/93/16-ц на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначеним рішенням Ірпінського міського суду Кивської області від 19.10.2018 р., встановлено, що з 01.05.2018 р. позивач разом з сином мешкають разом, усі витрати, пов`язані із забезпеченням і вихованням та утриманням, виконує він. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] проживає окремо. При цьому, жодної участі у вихованні та утриманні неповнолітнього сина відповідач не приймає, грошові кошти на утримання дитини не надає. Враховуючи той факт, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина між сторонами не було досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, оскільки відповідач [PERSON] , матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання сина не надає. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Як встановлено судом, неповнолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] , з травня 2018 р. проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №61, виданої 09.04.2019 р. вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є учнем 9-А класу відділення веслування байдарка та каное загальноосвітнього навчального закладу «Київський спортивний ліцей - інтернат» (зарахований 01.09.2018р., наказ № 24 від 31.08.2018 р.). Знаходиться на не повному державному забезпеченні. Стипендія не передбачена Статутом та фінансуванням учбового закладу. Проживає в гуртожитку ліцею за адресою: [ADDRESS]. Перебуває в гуртожитку лише два рази на тиждень, решту часу знаходиться вдома з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки про доходи № НАФ-14-243 від 11.06.2018 р., позивач [PERSON] працює у структурному підрозділі «Господарська служба» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», займає посаду - провідний інженер - технолог. Загальна сума доходу за період з грудня 2017 р. по травень 2018 р. становить 53027 грн. 65 коп. Відповідач [PERSON] проживає окремо за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 11.09.2018 р. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00022281317 від 06.03.2019 р., вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Як вбачається з довідки № 249, виданої 12.0.2019 р., [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗЗННЧК Бучанської міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. на місяць. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітнього сина сторін, враховуючи, що позивач несе всі витрати по утриманню дитини, з врахуванням: віку дитини, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язана утримувати дитину до досягнення повноліття, згідно ст. 180 СК України, і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач має на утриманні малолітню дитину [INFO] , знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, є матір`ю одиначкою, в шлюбі не перебуває, основним джерелом її доходу є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial