Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання поруки припиненою, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. 16.05.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правнаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №047-2008-1553, (надалі Кредитний договір 1) згідно якого надано позичальнику кредит у розмірі 81 500, 00 доларів США, строком до 10.05.2038 року зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом та було укладено договір кредиту №047-2008-1557 (надалі Кредитний договір 2), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 95 500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 10 січня 2028 року з відсотковою ставкою 13,45 % річних. В забезпечення виконання кредитних договорів укладених між ВАТ «Універсал банк» та [PERSON] між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 16.05.2008 року було укладено договори поруки №047-2008-1553-Р/2 і № 047-2008-1537-Р/2 Позивач вважає, що його порука за вказаними договорами припинена на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки вимог вимоги відповідача від 27.08.2014 року та 23.09.2014 року про сплату простроченої заборгованості позичальника одним листом отримано 01.10.2014 року. Даними вимогами відповідач реалізував свої право на дострокове повернення кредиту. Протягом шести місяців з дня отримання позивачем цих вимог, кредитор вимог до поручителя не пред'явив. Позовну заяву про стягнення заборгованості з боржника та поручителя подано до суду 17.08.2016 року. Просить припинити з 02.07.2015 року поруку за договорами поруки №047-2008-1553-Р/2 і № 047-2008-1537-Р/2 від 16.05.2008 року, що укладені між ним та відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та визнати поруку припиненою. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що за умовами укладених договорів поруки, порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою. Строк дії кредитного договору - до 10.05.2038 року. Тому порука позивача не є припиненою, оскільки боржником порушено свої зобов'язання за основним договором. Третя особа в судове засідання не з'явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту №047-2008-1553, (надалі Кредитний договір 1) згідно якого надано позичальнику кредит у розмірі 81 500, 00 доларів США, строком до 10.05.2038 року зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом та було укладено договір кредиту №047-2008-1557 (надалі Кредитний договір 2), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 95 500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 10 січня 2028 року з відсотковою ставкою 13,45 % річних (а.с.5-10). В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаними кредитними договорами між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 16.05.2008 року було укладено договори поруки №047-2008-1553-Р/2 і № 047-2008-1537-Р/2 (а.с.11-16). Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Зі змісту договорів поруки, що укладені між позивачем та відповідачем 16.05.2008 року вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється. Умова договору поруки (п. 4) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. 01.10.2014 року позивач отримав вимоги банку від 27.08.2014р. та 23.09.2014р. про сплату простроченої заборгованості за позичальника негайно, а у випадку невиконання цієївимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, шо настав достроково нашістдесят перший день з моменту її отримання. Тобто, днем настання строку виконання основного зобов'язання є 03.12.2014 року, оскільки банком в односторонньому порядку змінено цей строк у відповідності з умовами Кредитних договорів та вимог ч.2 ст.1050 ЦК України. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 17.08.2016 року відкрито провадження в справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі №6-53цс14 від 17.09.2014 року, Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою про стягнення боргу за кредитними договорами, що укладені з [PERSON] відповідач звернувся після закінчення шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, що є підставою для визнання поруки припиненою з підстав, визначених ч.4 ст.559 ЦК України. З цих підстав, суд вважає правильним визнати припиненою поруку [PERSON] за договорами поруки№ 047-2008-1553-Р/2 та № 047-2008-1537-Р/2 від 16 травня 2008 року укладеними між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON]. Суд не вбачає підстав для визначення дати, з якої припиняється порука, оскільки сам по собі визнання поруки припиненою судом є ефективним способом захисту прав позивача. Визначення дати, з якої порука припиняється, не є способом захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права позивача, оскільки правові наслідки припинення поруки пов'язуються не з датою такого припинення, а з самим по собі фактом неіснування обов'язку поручителя виконати свої зобов'язання за договором поруки у випадку порушення основного зобов'язання боржником. За таких обставин, суд приймає рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial