Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] юку народження, зареєстрований за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з ДРФОПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки латника податків з ДРФОПП - [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 300,00 (три тисячі триста) гривень, щомісячно, починаючи з 12.11.2020р. до досягнення ним двадцяти трьох років. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, з 02 березня 2002 року сторони перебували в шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.03.2005 р., шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.04.2005 р., стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4частини усіх видів заробітку щомісяця і до досягнення сином повноліття. Позивач зазначає, що [INFO] син - [PERSON] досягнув повноліття. З 01.09.2020 року [PERSON] навчається у Національному авіаційному університеті за спеціальністю «Інформаційні системи та технології». Враховуючи те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, він потребує матеріальної допомоги. Позивач наголошує, що працює, але має невеликий заробіток. Її витрати на навчання сина складають 2200,00 грн. на місць. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, між сторонами не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 23.10.2020 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не визнав. Пояснив, що одружений вдруге, немає постійного місця роботи та має на утриманні ще одну малолітню дитину. Надав довідку про доходи дружини. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, врахувавши доводи сторін, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що 25 березня 2005 року рішенням Києво-Святошнського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 28.11.2002 року, актовий запис № 2358. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.04.2005 р., стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4частини усіх видів заробітку щомісяця і до досягнення сином повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. [PERSON] , [INFO] , досягнув повноліття - [INFO] . Згідно договору 20-1/ОФ-723 про навчання від 07.09.2020 року [PERSON] є студентом І курсу очної форми навчання Національного авіаційного університету, спеціальність «Інформаційні системи та технології». Відповідно до п.3.1. загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання на момент укладення договору становить 104 000,00 грн. Відповідно до п.3.8. термін навчання за даним договором складає 4 роки. Вирішуючи питання, чи потребує повнолітній [PERSON] матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, суд виходить з того, що, враховуючи стаціонарному форму навчання у навчальному закладі, відсутність джерела доходів, стипендію не отримує, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач [PERSON] посилається на те, що повнолітній син повністю перебуває на її утриманні. Її витрати на навчання сина складають 2200,00 грн. на місяць. Разом з тим, відповідачем будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану, суду не надано. Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено судом, у позивача на утриманні перебуває син - [PERSON] , який є повнолітнім і продовжує навчання в Національному авіаційному університеті. Позивач не має можливості самостійно забезпечувати повнолітнього сина, оскільки останній навчається на денній формі навчання, не має змоги працевлаштуватися та отримувати дохід самостійно. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина не визнав, просиві суд відмовити в за дводенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів за даним судовим рішенням можливе до настання однієї з умов: досягнення 23 років або закінчення навчання. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан сторін позивача та відповідача, повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , потреби особи даного віку, потреби по навчанню, враховуючи встановлені судом обставини справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) аліменти на користь [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 21.10.2020 р. до досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років та не довше ніж до закінчення навчання. Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial