Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

В серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криварізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування своїх позовних вимог послалася на те, що працювала у відповідача 23 роки 9 місяців, виконувала трудові обов'язки у важких та шкідливих умовах праці, а саме з 25.01.1989 по 01.03.2001 підземною стовбуровою, з 01.03.2001 по 15.02.2008 підземним оператором пульта керування дільниці № 10 (ВШТ) на шахті «Октябрська» РУ ім. Комінтерну, ШУ «Октябрське» ВО «Кривбасруда», ДП, ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком», з 03.05.1984 по 24.01.1989 підземним машиністом насосної установки(підземним машиністом водовідливної установки) на шахті «Південна» РУ ім. Ілліча та РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда». Із-за роботи в шкідливих та важких умовах праці отримала професійне захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст.Комісія в результаті розслідування обставин причин виникнення хронічного професійного захворювання 26.07.2012 року склала акт форми П-4, яким встановила професійне захворювання. При медичному огляді 15.10.2012р. обласна МСЕК встановила їй 15% втрати стійкої професійної працездатності. Позивач вказує, що переносить хронічні фізичні страждання - фізичні болі та дискомфорт, в зв'язку з болями при фізичному навантаженні, задишка, періодичне забруднення дихання, важкість та біль у грудях, загальна слабість, головний біль, біль у попереку, швидку втомлюваність. Додаткових моральних страждань та переживань спричиняє той факт, що по висновку лікарів для підтримання стану здоров'я їй рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування в період загострення, санаторно - курортне лікування, приймати препарати, уникати переохолодження. Це вимагає від неї додаткових зусиль для продовження активного життя та підтримання в належному стані здоров'я. Суму спричиненої моральної шкоди оцінює в розмірі 243600 гривень, яка якимось чином зможе компенсувати перенесені нею страждання та переживання, дасть можливість пройти хороший курс лікування, що в свою чергу дасть можливість підтримувати стан здоров'я і покращить моральний стан. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, зазначили, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача представника - Публічне акціонерне товариство «Криварізький залізорудний комбінат» в особі Кукуруза Д.С. позовні вимоги не визнала і пояснила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань. Позивач є застрахованою особою і всі виплати повинен проводити Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві… включаючи і моральну шкоду, що передбачено рішенням Конституційного Суду України від 2004р. Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Криварізький залізорудний комбінат» не повинно виплачувати позивачеві моральну шкоду. Представник третьої особи Відділеня виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі в судове засідання не з'явився про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач працювала у відповідача з 25.01.1989 по 01.03.2001 підземною стовбуровою, з 01.03.2001 по 15.02.2008 підземним оператором пульта керування дільниці № 10 (ВШТ) на шахті «Октябрська» РУ ім. Комінтерну, ШУ «Октябрське» ВО «Кривбасруда», ДП, ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком», з 03.05.1984 по 24.01.1989 підземним машиністом насосної установки(підземним машиністом водовідливної установки) на шахті «Південна» РУ ім. Ілліча та РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда». Із-за роботи в шкідливих та важких умовах праці отримала професійне захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст.Комісія в результаті розслідування обставин причин виникнення хронічного професійного захворювання 26.07.2012 року склала акт форми П-4, яким встановила професійне захворювання. Професійне захворювання виникло з таких обставин:: працюючи з 25.01.1989 по 01.03.2001 підземною стовбуровою, 01.03.2001,; по 15.02.2008 підземним оператором пульта керування дільниці 10 (ВШТ) на шахті «Октябрська» РУ ім. Комінтерну, ШУ «Октябрське» «Кривбасруда», ДП, ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком», виконувала роботи в підземних умовах шахти, які характеризувались запиленістю повітря робочої зони, параметри якої перевищували ГДК, внаслідок мавших місце випадків неефективного провітрювання підземних гірничих виробок та застосував неякісних засобів знепилення. Працюючи раніше, з 03.05.1984 по 24.01.14 підземним машиністом насосної установки (підземним машиністом водовідливі установки) на шахті «Південна» РУ ім. Ілліча та РУ ім. Дзержинського «Кривбасруда», згідно інформаційної довідки про її умови праці Центрально Міської районної санітарно-епідеміологічної станції м. Кривого Рогу № 2/ 11-2-182 від 31.01.2011, [PERSON] також виконувала роботи в умов запиленості повітря робочої зони, параметри якої перевищували ГДК. Причина виникнення професійного захворювання: Робота впродовж 23 років 9 місяців в умовах запиленості повітря: робочої зони, рівень якої перевищував ГДК: Запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного кремнію діоксину кристалічного від 10 до 70%: в концентраціях від 2.24 до 4.2 мг/мЗ при ГДК - 2.0 мг/мЗ на шахті «Октябрська» РУ ім.. Комінтерну, ШУ «Октябрське» «Кривбасруда», ДП, ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком»; в концентраціях до 4.4 мг/мЗ при ГДК - 2.0 мг/мЗ - на шахті «Південна» РУ ім. Ілліча та РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда». .Крім того, згідно Інформаційної довідки про умови праці працівника - [PERSON] при підозрі в неї професійного захворювання 15.08.2011 року ДЗ «Жовтнева районна санітарно-епідеміологічна станція Кривого Рогу» виробничі фактори, що призвели до профзахворювання являються такі як: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного кремнію діоксину кристалічного від 10-7М мікроклімат; шум (по професіям) фактичні рівні звукового тиску; еквівалентні рівні шуму 83дБА (нормативні значення 80дБА); рівень фізичної перевантаження (параметри, ступінь, важкість роботи); інші виробничі фактори згідно з Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу). За висновком медико - соціально експертної комісії від 15.10.2012 року позивачеві встановлено первинно 15% втрати професійної працездатності . Відповідно до виписних епікризів встановлено, що позивачу противопоказано уникати переохолодження, та рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування в період загострення, санаторно - курортне лікування, приймати препарати. Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача [PERSON] заподіяна шкода, внаслідок отримання професійного захворювання, в результаті втрати професійної працездатності, винним являється підприємство - Відповідач Публічне акціонерне товариство «Криварізький залізорудний комбінат», що підтверджується Актом розслідування за формою П - 4. Позивач втратила працездатність в розмірі 15 відсотків. В результаті отримання професійного захворювання позивач змушена переносити хронічні фізичні болі та дискомфорт, в зв'язку з болями при фізичному навантаженні, задишка, періодичне забруднення дихання, важкість та хрип у грудях, загальна слабість. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками профзахворювань порушено звичайний для неї спосіб життя, вона вимушена витрачати додаткові сили для організації свого життя, підтримання залишкового відсотку працездатності, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Суд вважає, що в даному випадку відповідач Публічне акціонерне товариство «Криварізький залізорудний комбінат»повинен виплатити позивачеві моральну шкоду. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, як одних із шкідливих факторів, що стали причиною профзахворювань позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювань, і які не оскаржило підприємство-відповідач. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що належним Відповідачем по справі є ПАТ «Криварізький залізорудний комбінат», оскільки правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди виникли в 2012 році (встановлено профзахворювання) та при визначенні МСЕК позивачеві стійкої втрати професійної працездатності, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Що стосується доводів представників ПАТ «Криварізький залізорудний комбінат» про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення їй моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача їй спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Відповідно ст.43 Конституції України, ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.153 КЗпП України адміністрація роботодавця зобов'язана забезпечити здорові та безпечні умови праці. Але адміністрація ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не забезпечила здорових та безпечних умов праці, що в свою чергу призвело до нещасного випадку, на виробництві. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У відповідності зі ст. 4 Закону України "Про охорону праці" в редакції від 21 листопада 2002 року державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 № 24 від 26 липня 2012 року, що призвело до ушкодження її здоров'я на виробництві та моральних страждань потерпілого. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, суд враховує стан здоров'я потерпілого, втрату 15% професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В ході судового засідання безспірно встановлено, що позивачеві заподіяна моральна шкода протиправними діями Відповідача, в результаті чого позивач був позбавлений нормального життя, не працює, це вимагає від неї додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров'я, змушений постійно проходити лікування в медичних закладах. Ці обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] Зважаючи на вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача - 15 відсотків, стан її здоров'я, негативні наслідки, які виникли та можуть наступити, тяжкість вимушених змін в житті, в результаті отримання захворення, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві слід призначити у розмірі 12000грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача у справі звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial