Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Іщук\~К.В.\~пред`явила до\~суду позов\~до відповідача\~ [PERSON] ,\~у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на користь позивачки на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 450 гривень, щомісячно до 3000 гривень на кожну дитину, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2015 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] по 450 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Однак, позивач стверджує, що на даний час вказана сума аліментів є недостатньою для належного утримання дітей. При цьому, у зв`язку із досягненням 13 травня 2019 року старшим сином [PERSON] повноліття, аліменти по 450 гривень стягуються на двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти проживають разом із позивачкою [PERSON] . Також вказує, що відповідач є забезпеченою особою, має достатній дохід та спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі. За вказаних обставин просить позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відповідач відзиву на позов не подавав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Іщук К.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав , що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Також зазначив,що просить взяти до уваги те , що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] хворіє на важку хворобу стеноз хребетних артерій. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 15 березня 2001 року. Шлюб сторін розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2010 року. Сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2015 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі по 450 гривень на кожну дитину, починаючи стягувати з 08 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно викладених у позові обставин, на даний час старший син сторін [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, а розмір аліментів, які стягуються із відповідача на неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , а саме по 450 гривень, щомісячно , є недостатнім для їх належного утримання, у зв`язку із зростанням ринкових цін та збільшенням витрат на додаткові освітні послуги, відвідування дітьми гуртків, тощо. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно із ч. 3 ст. 18 \~ \~ \~ \~1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, беручи до уваги те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2015 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на неповнолітніх дітей, зокрема по 450 гривень, щомісячно, є недостатнім для належного та гармонійного розвитку дітей, з метою забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів у розмірі по 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial