Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південно-Східного територіального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] , де третя особа [PERSON] , про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову посилаючись на те, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті свого чоловіка [PERSON] , якому на праві власності належало 47/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після її чоловіка [PERSON] . Утім, позивачу було відмовлено, оскільки ухвалами Кіровського Нарсуду від 07.04.1995, 13.04.1995 та 13.04.1995 накладено арешт на домоволодіння [ADDRESS] та оголошено заборону на його відчуження. Наявність арешту на частину домоволодіння, перешкоджає позивачу у реалізації своїх спадкових прав. За таких обставин, уточнивши позовні вимоги, просила суд зняти арешт та скасувати заборону на відчуження у будь-якій формі на домоволодіння [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , померлому [INFO] , а саме: 1. Реєстраційний номер 4786511, зареєстровано 11.04.2007 за №4786511, реєстратором: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: ухвала, б/н, Нарсуд, Кіровський район, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле: стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , додаткові дані: архівний запис 1128 DNIPER1, архівна дата: 31.07.1997, дата виникнення: 07.04.1995, № реєстру: 1145-21, внутр. № 4001154028EE2D304D27; 2. Реєстраційний номер 4959495, зареєстровано 16.05.2007 за №4959495, реєстратором: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: ухвала, б/н, Нарсуд, Кіровський район, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле: стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , додаткові дані: архівний запис 2606 DNIPER1, архівна дата: 24.07.1997, дата виникнення: 13.04.1995, № реєстру: 124-3, внутр. № 6801033928EE50306F23; 3. Реєстраційний номер 4959509, зареєстровано 16.05.2007 за №4959509 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: ухвала, б/н, Нарсуд, Кіровський район, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , додаткові дані: архівний запис 2606 DNIPER1, архівна дата: 24.07.1997, дата виникнення: 13.04.1995, № реєстру: 124-3, внутр. № 6801033928EE50306F23 (а.с.39-44). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів у цивільній справі (а.с.59). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.61). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Головного управління юстиції у Дніпропетровській області та [PERSON] , де третя особа: [PERSON] про звільнення майна з-під арешту (а.с.110). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року відкрито провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року про закриття провадження у справі (а.с.127). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2020 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.137,138-140). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 серпня 2020 року головуючим суддею визначено Подорець О.Б. (а.с.143). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2020 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.144). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду (а.с.184). 25 листопада 2020 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення суду. В судове засідання позивач не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Бут Н.В. в судовому засіданні 03.11.2020 позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. В судове засідання 25.11.2020 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південно-Східного територіального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Топонарь І.В. в судове засідання 25.11.2020 не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. До суду надала відзив та пояснення по справі, в яких зазначила, що Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області не мав ніякого відношення до оновлення бази даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, жодна з діючих Дніпровських державних нотаріальних контор ніяких документів, в тому числі Реєстрів державних нотаріальних контор для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частин будинків) або Алфавітних книг заборон (арештів) на зберігання до державного нотаріального архіву не передавала, нотаріальний архів не володів інформацією про наявність заборон відчуження (арештів) і не мав ніякого доступу до такої інформації, але помилково, з невідомих причин, Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області було записано в якості реєстратора обтяження. На підставі викладеного вважає, що Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області не є належним відповідачем по даній справі, а позовні вимоги позивача [PERSON] до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області є хибними та необґрунтованими (а.с.158-161,193-196). Відповідач [PERSON] в судове засідання 25.11.2020 не з`явився надавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами, судова охорона не допустить останнього до зали суду із ознаками респіраторного захворювання. Проте, раніше до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] повідомив, що він не має жодного відношення до арешту на домоволодіння [ADDRESS] . На підставі викладеного, просив суд відмовити позивачу в частині, яка покладає на [PERSON] провину за невірний переклад назви вул. Новосільна та вул. Новоселівська, у зв`язку з чим і було накладено арешт на домоволодіння чоловіка позивача (а.с.74-77, 201). В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.1 ст.223 ЦПК України). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.202). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.9). Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 червня 1981 року [PERSON] на праві приватної власності належало 47/100 частини домоволодіння [ADDRESS] (а.с.10-11). Як вбачається з матеріалів справи, інші 53/100 частини вищезазначеного домоволодіння належать [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №186540994 від 28 жовтня 2019 року (а.с.14-15). Відповідно до довідки виданої Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №0725 від 24 червня 2009 року домоволодіння [ADDRESS] було переобладнано (а.с.12). Згідно відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради №16054 від 13 листопада 2019 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості щодо реєстрації права власності на 47/100 частини домоволодіння за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13 червня 1981 року, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу за реєстровим №95. Станом на 31 грудня 2012 року відомості про накладення арештів на заборон в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні (а.с.27). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 квітня 2019 року, актовий запис №750 (а.с.19). Спадкоємицею майна [PERSON] є його дружина - [PERSON] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Т.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яке залишилося після смерті її чоловіка - [PERSON] . Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на домоволодіння [ADDRESS] накладено арешт, підставою обтяження є ухвала Нарсуду Кіровського району, а саме: 1.Реєстраційний номер 4786511 - зареєстровано 11.04.2007 за №4786511, реєстратором: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: ухвала, б/н, Нарсуд, Кіровський район, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле: стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , додаткові дані: архівний запис 1128 DNIPER1, архівна дата: 31.07.1997, дата виникнення: 07.04.1995, № реєстру: 1145-21, внутр. №4001154028EE2D304D27; 2.Реєстраційний номер 4959495 - зареєстровано 16.05.2007 за №4959495, реєстратором: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: ухвала, б/н, Нарсуд, Кіровський район, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле: стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , додаткові дані: архівний запис 2606 DNIPER1, архівна дата: 24.07.1997, дата виникнення: 13.04.1995, № реєстру: 124-3, внутр. №6801033928EE50306F23; 3.Реєстраційний номер 4959509 - зареєстровано 16.05.2007 за №4959509 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження: ухвала, б/н, Нарсуд, Кіровський район, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , додаткові дані: архівний запис 2606 DNIPER1, архівна дата: 24.07.1997, дата виникнення: 13.04.1995, № реєстру: 124-3, внутр. №6801033928EE50306F23 (а.с.14 зв.) В судовому засіданні встановлено, що в результаті не вірного перекладу з російської мови на українську вулиць Новоселівська (Амур-Нижньодніпровський район м. Дніпра) та Новосільна (Кіровський район м. Дніпра) було накладено арешт на домоволодіння [ADDRESS] , а тому арешт зазначеного майна, яке належало [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, перешкоджає позивачу у оформлені спадкових прав. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов`язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1, 5 ст. 1268 України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В даному випадку, позивач є спадкоємцем першої черги і накладення арешту на частину домоволодіння [PERSON] , перешкоджає їй користуватись, володіти та розпоряджатись належним їй майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність арешту на вищевказане майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. При цьому суд зазначає, що Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області Південно-Східного територіального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) не є належним відповідачем по справі, а виступає лише в якості реєстратора певної дії. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що порушення права позивача [PERSON] відбулося у зв`язку з технічною помилкою у назві вулиць і встановити на якому етапі відбулася помилка і з чиєї провини, то суд дійшов висновку про відмову в частині стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та ту обставину, що позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, суд вважає необхідним віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: partial