Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив встановити наступний порядок участі батька у вихованні малолітнього [PERSON], 2011 року народження: щотижня в середу з 17 год. 30 хв. по 20 год. 30 хв. без присутності матері в місці проживання батька або в межах міста Києва на розсуд батька; щотижня з 18.00 год. п'ятниці до 18 год. суботи без присутності матері, в тому числі і за місцем проживання батька; щорічно періодично побачення з малолітнім [PERSON] без присутності матері та проведення з ним часу наодинці до 2017 року включно з 11.00 год. до 15.00 год.12 грудня, а після 2017 року до досягнення [PERSON] повноліття - з 16.00 год. до 18.00 год. кожного року 12 грудня; щорічно проведення 14 днів разом з батьком під час літніх місяців з можливістю виїзду за межі постійного місця проживання сина та з повідомленням [PERSON] не менш, ніж за місяць про дату початку та закінчення проведення цього терміну; щорічно проведення разом з батьком часу з можливістю виїзду за межі місця постійного проживання відповідача в період з 09.00 години ранку 04 січня по 20 годину 11 січня кожного року. Також просив зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в участі у вихованні малолітнього [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що у період з 24.07.2010 року по 14.05.2013 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2013 року місце проживання малолітнього [PERSON] визначено з матір'ю. У зв'язку із тим, що сторони у справі добровільно не могли дійти згоди щодо способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.12.2012 року встановлено відповідний порядок. Позивач зазначає, що не дивлячись на існування вказаного розпорядження, відповідачем постійно чиняться перешкоди батьку дитини у спілкуванні з дитиною та вихованні сина. Позивач зазначає, що вказаними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 5000 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, наполягали на задоволенні позову. Додатково пояснили, що наявність перешкоди зі сторони відповідача у спілкуванні та вихованні батьком дитини, підтверджуються актами, складеними [PERSON] у 2013 році. Перешкоди, на думку позивача, виявляються у тому, що відповідач не завжди надає дитину для спілкування з батьком, зустрічі дитини з батьком відбуваються за місцем проживання дитини та відповідача у присутності сторонніх осіб (дідуся, няні, матері дитини), у зв'язку із чим позивач відчуває дискомфорт у спілкування з сином. Представник позивача також просив не приймати до уваги висновок Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, яким визначено спосіб участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього [PERSON], оскільки, на думку сторони позивача, визначений у висновку спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною, не надасть можливості батьку [PERSON] у повному обсязі виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню сина. Представники відповідача [PERSON] заперечували у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначили, що позовні вимоги є надуманими та безпідставними. Зазначили про те, що батько дитини [PERSON] сам не дотримується встановленого розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації регламенту спілкування з сином, не відвідує сина у встановлені дні та години для зустрічей, не повідомляє про неможливість прибуття до сина, тоді як дитина чекає батька, що на думку матері дитини, негативно впливає на малолітнього [PERSON] Не погоджуючись з заявленими позовними вимогами, відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила встановити [PERSON] наступний спосіб у вихованні малолітнього [PERSON]: один раз на місяць кожного другого четверга місяця протягом однієї години з 18.00 по 19.00 в присутності матері дитини [PERSON] за постійним місцем проживання дитини. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, у судовому засіданні зазначила про те, що з метою поступового налагодження контакту батька з сином, Служба у справах дітей, діючи виключно в інтересах дитини, рекомендує визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON]: друга та четверта середа місяця з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; перша і третя субота місяця з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин; друга та четверта неділя місяця з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин; 12 грудня - День народження дитини - за домовленістю з матір'ю дитини - [PERSON]. Зустрічі проводити у присутності матері дитини - [PERSON]. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим повторно 09 листопада 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Згідно даних вказаного свідоцтва, батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2013 року розірвано шлюб, укладений 24.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON], визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14ю05.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.10.2013 року у вказані вище частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва залишено без змін. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 919 від 12.12.2012 року визначено порядок зустрічей батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], наступним чином: кожного четверга з 18.00 год. до 19.00 год.; кожної суботи з 17.00 год. до 18.00 год.; кожної неділі з 11.00 год. до 12.00 год. Відповідно до висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 16 січня 2015 року, Служба у справах дітей, діючи виключно в інтересах дитини, рекомендує визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON]: друга та четверта середа місяця з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; перша і третя субота місяця з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин; друга та четверта неділя місяця з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин; 12 грудня - День народження дитини - за домовленістю з матір'ю дитини - [PERSON] Зустрічі проводити у присутності матері дитини - [PERSON] У судовому засіданні позивач пояснив, що проживає окремо від сина з квітня місяця 2012 року, зазначив, що сторони у справі почали проживати окремо один від одного, коли сину було 4 місяці, у зв'язку із конфліктними відносинами та непорозуміннями, що виникли між позивачем та батьками відповідача. Також позивач зазначив, що не завжди дотримувався регламенту, встановленого у 2012 році Службою у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, причинами, у зв'язку із якими позивач не завжди з'являвся в обумовлені регламентом дні та години до сина, були: перебування позивача за межами міста Києва або України, а також зайнятість на роботі. Позивачу не відомий розпорядок дня дитини, особливості харчування, оскільки, як пояснив позивач, мати дитини категорично заперечує проти надання позивачу такої інформації. На думку позивача, перешкоди у спілкуванні з дитиною, які чинить останньому відповідач у справі, виявляються в тому, що відповідач не завжди знаходиться вдома у обумовлений регламентом час зустрічей батька з дитиною, не відповідає на телефонні дзвінки, на даний момент проживає на території приватного будинку, де є охорона та обмежений доступ на території будинку, у зв'язку із чим відповідач позбавлений можливості спілкування з сином. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо вид дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється вид виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною другою статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її виховані і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У судовому засіданні встановлено, що станом на час розгляду даної цивільної справи малолітній син сторін у справі [PERSON] досяг трирічного віку. Із врахуванням віку дитини, виходячи із балансу інтересів дитини та батька, суд надходить до висновку про необхідність встановлення наступного способу участі батька [PERSON] у вихованні чина [PERSON]: друга та четверта середа місяця з 18 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; перша і третя субота місяця з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин; друга та четверта неділя місяця з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин; 12 грудня - День народження дитини - за домовленістю з матір'ю дитини - [PERSON] Зустрічі проводити у присутності матері дитини - [PERSON] При цьому, визначаючи вказаний спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, суд вважає, що визначений спосіб спілкування не порушуватиме звичайного порядку життя дитини і забезпечить передбачене ст. 157 СК України право батька на особисте спілкування з сином. У разі зміни обставин, що стали підставою для ухваленням такого рішення, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини. В частині позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особі, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральними стражданнями слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Проте, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вимоги позивача щодо стягнення 5 000 гривень моральної шкоди не є обґрунтованими, оскільки будь-яких доказів на підтвердження заявленого розміру моральної шкоди суду не надано, як і не надано доказів, які б доводили наявність обставин завдання моральної шкоди, а тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Таким чином, суд надходить до висновку проте, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. В частині зустрічного позову [PERSON], суд зазначає наступне. В силу ст. 159 СК України, правом на звернення до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини, наділений той із батьків, хто проживає окремо від дитини. Однак, як встановлено у судовому засіданні [PERSON] проживає разом із малолітнім [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи наведене, суд надходить до висновку про те, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: partial