Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що з відповідачем у справі перебувала у фактично шлюбних відносинах з 28.12.2001 року, 26 серпня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано відповідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 09.08.2016 року, від фактично шлюбних відносин сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється щодо свого обовязку щодо утримання спільної дитини. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним вище. У судовому засіданні представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 900 грн., пояснив суду, що відповідач в добровільному порядку надає допомогу на утримання сина, сплачує за навчання. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах з 28 грудня 2001 року, від яких у них народився син [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] є батьком дитини (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ №266928, видане 26 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова). Судовим розглядом встановлено, що, дитина проживає разом з позивачем знаходиться на її утриманні, відповідач частково надає допомогу у добровільному порядку на утримання дитини, однак не в повному розмірі. Згідно ст.180,\~181 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: \~\~\~\~1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; \~\~\~\~2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; \~\~\~\~3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; \~\~\~\~4) інші обставини, що мають істотне значення. У\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.1\~ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно\~ст. 184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за доцільне встановити розмір аліментів на утриманння неповнолітньої дитини у сумі 1000 гривень щомісяця, оскільки відповідач є працездатним та зобов'язаний утримувати дитини до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2\~ст. 184 СК України\~ розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями\~ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: partial