Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, вказавши, що 16 листопада 2002 року він уклав шлюб з відповідачкою, від якого вони мають синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Однак після подання відповідачкою позову до суду про розірвання шлюбу вона всіляко намагається перешкодити його спілкуванню з молодшим сином [PERSON], останні 1 рік 4 місяці він займається пошуками та з'ясуванню місцезнаходження свого молодшого сина. Старший син [PERSON] проживає разом з ним, своїм батьком. Він є приватним підприємцем, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, шкідливих звичок не має, бажає приймати активну участь у вихованні своєї дитини, тому не вбачає перешкод для спілкування з сином. Просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON] [INFO] та визначити наступний спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з сином кожної п'ятниці, суботи та неділі місяців, а також в день народження сина з 12-00 години до 21-00 годин. В ході розгляду справи позивач заявлені вимоги уточнив, в редакції від 11.06.2018 р. просив встановити наступний спосіб його участі: першу та третю суботу, другу та четверту неділю місяця за місцем проживання дитини у період часу з 11-00 годин до 17-00 годин за попереднім повідомленням матері дитини, та/або на окремій території в загальнодоступних місцях, без присутності матері зі збереженням звичного для дитини режиму з врахуванням стану її здоров'я; у будні дні - за місцем проживання дитини, не перешкоджаючи навчально-виховному процесу, та/або на окремій території в загальнодоступних місцях, без присутності матері зі збереженням звичного для дитини режиму, за згодою дитини та з врахуванням стану її здоров'я; кожні треті вихідні місяця на окремій території за місцем проживання батька та/або в загальнодоступних місцях, без присутності матері за попереднім повідомленням матері, зі збереженням звичного для дитини режиму, за згодою дитини та з врахуванням стану її здоров'я; з моменту коли дитина розпочне навчання в загальноосвітньому навчальному закладі - щорічний спільний відпочинок протягом двох тижнів в один із літніх місяців; протягом трьох днів з 09-00 годтин першого дня до 19-00 годин третього дня на осінніх, зимових та весняних шкільних канікулах на окремій території за місцем проживання батька в загальнодоступних місцях, за попереднім повідомленням матері, без присутності матері зі збереженням звичного для дитини режиму, за згодою дитини з врахуванням стану її здоров'я; побачення у святкові дні за попереднім повідомленням з матір'ю дитини у присутності матері дитини; побачення у день народження дитини спільно за участю обох батьків та старшого сина, [PERSON], [INFO], за місцем проведення урочистої події; безперешкодне спілкування без обмеження у часі батька з сином за допомогою телефонного та інших засобів зв'язку зі збереженням звичного для дитини режиму та з урахуванням стану її здоров'я. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, просили задовольнити вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, вважає за можливе задовольнити позов в частині, що не суперечить висновку від 05.02.2018 р. Згідно письмових заперечень, датованих 16.11.2017, позов не визнала, вказавши, що [PERSON] лише юридично записаний в свідоцтві про народження її сина [PERSON] як батько, фактично він не є батьком дитини, про що свідчать дані експертних досліджень ДНК та відомо позивачу, тому саме через це, на думку відповідачки, він знущається з дитини. Так, позивач тривалий час насильно обмежував спілкування дитини з матір'ю, а коли вона забрала сина до себе, то виявила численні побої, з приводу чого відповідачка подала заяву до поліції, однак справу закрито через неможливість отримання висновку СМЕ. Вважає, що спілкування з батьком шкодить психічному та фізичному здоров'ю дитини, тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, від представника Служби у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позиція органу опіки та піклування викладена у висновку від 05.02.2018 р. № 07.2-16/390. Вислухавши доводи позивача та його представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Як встановлено судом, [PERSON] з 16 листопада 2002 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року між ними розірваний (а.с. 4,5 - копії свідоцтва про одруження, рішення суду). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 18.10.2016 року, [PERSON] 18.10.2016 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла його прізвище "[PERSON]" (а.с.95 - копія свідоцтва про шлюб). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. За змістом п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає до суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесід з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються зазначеної справи. Так, згідно висновку Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 05.02.2018 р. № 07.2-16/390, про розв'язання спору між батьками щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, Богуславська районної державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає, що спілкування [PERSON] та його участь у вихованні сина, [PERSON], [INFO], є таким, що не суперечить інтересам дитини та рекомендує визначити участь батька у вихованні сина наступним чином: першу та третю суботу, другу та четверту неділю місяця за місцем проживання дитини у період часу з 11-00 годин до 17-00 годин з урахуванням режиму дня дитини (часу передбаченого для сну); у будні дні - за місцем проживання дитини, не перешкоджаючи навчально-виховному процесу в дошкільному закладі, за відсутності медичних протипоказань та за попередньою домовленістю з матір'ю дитини; день народження дитини спільно за участю обох батьків та старшого сина, [PERSON], [INFO], за місцем проведення урочистої події (а.с. 73). Судом встановлено, що малолітній [PERSON] [INFO], згідно довідки Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславблагоустрій» № 94 від 31 січня 2017 р. зареєстрований та проживає разом з матір'ю [ADDRESS] (а.с.47 - копія довідки) та згідно довідки Богуславського комунального дошкільного навчального закладу № 5 «Сонечко» занесений до спискового складу садочка та з 15 листопада 2016 року відвідує його по даний час (а.с.48). Згідно акту обстеження умов проживання відповідача, складеного при відвідуванні спеціалістами служби у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації, інспектором новенальної превенції та директором БРЦСССДМ, малолітній [PERSON] має окремо виділене місце для відпочинку, ігор та сну, в квартирі створені всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини (а.с. 49 - копія акту). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 8 ст. 7, ст.ст. 141, 159 СК України, враховуючи вік дитини, характер стосунків, що склалися між сторонами, суд вважає, що встановлення такого способу участі батька у вихованні сина, відповідно до рекомендацій, наданих у висновку Богуславської районної державної адміністрації Київської області від 05.02.2018 р. № 07.2-16/390 на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини, оскільки Богуславська районна державна адміністрація при підготовці висновку врахувала вимоги, зазначені [PERSON] в позовній заяві, наявність судового спору між батьками щодо визначення місця проживання сина, вік дитини (5 років на час розгляду справи), стан здоров'я дитини (відсутність хронічних захворювань, часті простудні захворювання), відвідування дитиною дошкільного закладу, особисту прихильність дитини до батьків та ставлення до виконання ними батьківських обов'язків (прагнення батька приймати участь у вихованні сина), віддаленість проживання батька (м. Кривий Ріг). Однак з врахуванням того, що висновок надавався станом на дату, коли дитина знаходилася в дошкільному закладі, суд вважає необхідним також визначити час побачень позивача з дитиною в період літніх канікул (3 місяці) та зимових канікул (2 тижні), відмовивши в задоволенні вимог щодо побачень в період весняних та осінніх канікул в зв'язку з їх короткотривалістю. Крім того, з врахуванням віку дитини та відсутності протипоказань з цього приводу, суд вважає можливим задовольнити вимогу в частині безперешкодного спілкування без обмеження у часі батька з сином за допомогою телефонного та інших засобів зв'язку зі збереженням звичного для дитини режиму та з урахуванням стану її здоров'я. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задовольняються частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі ст.ст. 141, 153, 159 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial