Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 5\~157.80 Долар США, що за курсом 27 гривень 23 копійок, відповідно до службового розпорядження НБУ від 07 квітня 2020 року, становить 140 446 гривень 99 копійку, за кредитним договором № KRTOG50000002459 від 20 грудня 2007 року, в тому числі: 1409,96 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 1148,21 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 244,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2101,21 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 9,18 доларів США - штраф (фіксована частина); 245,17 доларів США - штраф (процентна складова) та судового збору в розмірі 2102,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що 20.12.2007 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № KRTOG50000002459, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 10 834 грн. 00 коп. на термін до 20.12.2022 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. 01 серпня 2008 року укладено додаткову угоду до кредитного договору № KRTOG50000002459 від 20.12.2007 року відповідно до якої кредитні кошти було переведено з валюти гривня в валюту долари США зі сплатою відсотків 14, 04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов`язання виконав та надав [PERSON] кредит у розмірі 2104, 94 долар США. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором з [PERSON] було укладено договір поруки. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим має заборгованість перед банком, яку просять стягнути в солідарному порядку з відповідачів, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленими належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленими належним чином. Надав до суду клопотання про закриття провадження по справі, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про огляд цивільної справи. Зазначив, що разом з примірником позовної заяви отримав додані документи дуже поганої якості та незавірені належним чином, що позбавило його можливості надати відзив на позовну заяву. Ухвалою від 12 жовтня 2020 року судом відмовлено у задоволенні клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, про огляд матеріалів справи № 212/3037/13-ц та про закриття провадження у справі. Суд критично ставиться до заяв [PERSON] про не отримання документів які додані до позовної заяви, оскільки вони надсилалися йому на поштову адресу, повернулись без отримання та були вручені йому під розписку 03.09.2020 року без будь-яких нарікань (а.с.49 а). Згідно із ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 частини 2 статті 11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правилами ч.1\~ст.\~626\~ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом\~встановлено, що 20 грудня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір KRTOG50000002459, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 10\~834 грн. 00 коп. на термін до 20.12.2022 року з відсотковою ставкою 15%. Умови договору погоджені сторонами, про що свідчить підпис відповідача та представника банку у договорі та додатку до договору ( а. с. 16-18). В забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором KRTOG50000002459 від 20.12.2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язаний виконати всі кредитні зобов`язання з повернення кредиту, сплати відсотків, пені та штрафів за боржника ( а. с. 23). 01 серпня 2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № KRTOG50000002459 від 20.12.2007 року відповідно до якої банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER] у розмірі 2104, 94 долар США на споживчі цілі на строк з 01.08.2008 року по 20.12.2022 року зі сплатою відсотків. Станом на 01.08.2008 року загальний залишок складав 9\~766, 93 грн., що еквівалентно 2104, 94 долар США ( а. с. 19-21). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором KRTOG50000002459 від 20.12.2007 року не виконує у зв`язку з чим відповідно до наданого розрахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 07.04.2020 року мають заборгованість в розмірі 5\~157.80 Долар США, що за курсом 27 гривень 23 копійок становить 140 446 гривень 99 копійку та складається з 1409,96 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 1148,21 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 244,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2101,21 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 9,18 доларів США - штраф (фіксована частина); 245,17 доларів США - штраф (процентна складова) ( а.с. 8-11). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року по справі № 212/3037/13 (провадження № 22ц/774/1902/К/14) позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KRT0G40000002459 від 20.12.2007 року, в розмірі 14554,67 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.05.2013 року складає 116291,83 грн., яка складається з наступного: 11373,72 дол. США заборгованість за кредитом; 1406,73 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 165,28 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 285,79 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 1323,15 дол. США штраф (процентна складова): звернуто стягнення на однокімнатну квартиру загальною площею 30.30 кв.м, житловою площею 18.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки № KRT0G40000002459 від 20.12.2007 року) Публічним Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, 50 код ЄДРПОУ 14360570) з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за ціною визначеною договором між сторонами, а у випадку недосягнення такої згоди за ціною, визначеною в експертному звіті суб`єкта оціночної діяльності. Виселено [PERSON] , [INFO] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.217 ЦПК України не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ (а.с. 71-74) Ухвалою від 05 липня 2018 року Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 212/3037/13 відмовлено у задоволенні заяви ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "Приватбанк" про зміну способу виконання рішення (а.с. 75-76). 27.03.2020 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] було надіслано повідомлення необхідність погашення заборгованості по кредитному договору № KRTOG50000002459 від 20.12.2007 року, які залишились останніми проігнорованими (а. с. 13-15). Банк звернув стягнення на предмет застави за рішенням суду та змінив спосіб захисту порушеного права, звернувшись у травні 2020 року до суду із цим позовом, за яким борг розраховано станом на 07 квітня 2020 року. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України, зазначила таке. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18) від 18 вересня 2018 року. Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року, в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі сум, у рахунок погашення яких попереднім рішенням суду звернуто стягнення на предмет застави, по суті є обґрунтованою. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року по справі № 212/3037/13 (провадження № 22 ц/774/1902/К/14) встановлено, що станом на 07.05.2013 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 14554,67 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.05.2013 року складає 116291,83 грн., яка складається з наступного: 11373,72 дол. США заборгованість за кредитом; 1406,73 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 165,28 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 285,79 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 1323,15 дол. США штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Банк звернувся за стягненням заборгованість в солідарному порядку за кредитним договором у розмірі 5 157.80 долар США, що за курсом 27 гривень 23 копійок, відповідно до службового розпорядження НБУ від 07 квітня 2020 року, становить 140 446 гривень 99 копійку, за кредитним договором № KRTOG50000002459 від 20 грудня 2007 року, в тому числі: 1409,96 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 1148,21 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 244,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2101,21 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 9,18 доларів США - штраф (фіксована частина); 245,17 доларів США - штраф (процентна складова). Крім того, суд звертає увагу, що Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому, суд в зв`язку з тим, що позивач не визначився самостійно з видом цивільно-правової відповідальності, з метою захисту прав споживача та

Outcome: partial