Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] з вимогою про визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом із ним - батьком - [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] з вимогою про визначення місця проживання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітньої [PERSON], [INFO], разом із нею - матір'ю - [PERSON] за її місцем проживання. В обґрунтування позовних вимог сторона посилалася на те, що діти проживають із нею, перебувають на її утриманні, батько - [PERSON], участі у вихованні дітей не приймає, матеріально матері дітей не допомагає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'являвся, неодноразово, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та її представника, а також зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку в частині розгляду позову [PERSON], зустрічну позовну заяву підтримав у повному обсязі, наполягав на її задоволенні За наведених обставин суд, у зв'язку з неявкою позивача [PERSON] та неповідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за зустрічною позовною заявою [PERSON] за відсутності [PERSON], який повторно не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, проте, ним надано суду заяву, згідно з якою вказаний представник не заперечував проти задоволення зустрічного позову [PERSON] та просив розглядати справу без його участі. Ухвалою суду від 28 січня 2014 року первісний позов [PERSON] до [PERSON], за участі третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення місця проживання дитини - залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, представлені докази, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. На підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів судом встановлені такі фактичні обставини. За результатами судового розгляду встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 жовтня 1999 року в Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 422. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 січня 2012 року по цивільній справі № 2/1522/12219/11 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від цього шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 26 лютого 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Центральної районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 24 жовтня 2006 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції міста Одеси). Сторони по справі не дійшли згоди стосовно того, з ким із них будуть проживати їх неповнолітні діти. За правилом ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] є їх батьком, а [PERSON] -матір'ю. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/1900 від 15 жовтня 2013 року, неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та її батьками за адресою: [ADDRESS]. В помешканні створені належні умови для проживання та виховання дитини. У вказаному висновку орган опіки, враховуючи вік дитини, результати бесіди з батьками дитини, результати обстеження їхніх житлово-побутових умов проживання, прихильність дитини до кожного з батьків, запропоновано визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з його матір'ю [PERSON]. Відповідно до довідки Одеського приватного дошкільного закладу «Почемучки», [PERSON] оплачує витрати з навчання [PERSON]. Згідно договору про надання послуг від 22 листопада 2011 року, відповідно до якого [PERSON] передала свого сина на навчання до Одеського приватного дошкільного закладу «Почемучки», оплата за навчання становить 3600 гривень за місяць. З договору від 31 січня 2013 року, укладеного між [PERSON] та Одеським приватним учбово-виховальним комплексом «Загальноосвітня школа першого ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов - дошкільний учбовий заклад «Мрія», вбачається, що [PERSON] навчається у вказаному учбовому закладі. Оплату за навчання дитини здійснює його матір, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру, відповідно до якого [PERSON] оплатила послуги УВК «Мрія» з навчання сина, а також внесено благодійний внесок до учбового закладу в сумі 10 640 гривень. Відповідно до договору пожертви від 04 квітня 2013 року, [PERSON] пожертвував [PERSON] 120 000 гривень на оплату матеріального забезпечення [PERSON] та [PERSON]. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позивач [PERSON] має можливість матеріально забезпечити належне виховання та освіту малолітнього [PERSON] і виконує свої батьківські обов'язки. Вказані обставини не заперечувались [PERSON] у судовому засіданні. Цією стороною не надано суду доказів того, що він бере участь у вихованні дитини та допомагає [PERSON] матеріально. В матеріалах справи наявні звернення [PERSON] до органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та Служби у справах дітей Одеської міської ради від 15 листопада та 19 грудня 2011 року, в яких [PERSON] просила вжити передбачених чинним законодавством заходів у відношенні до [PERSON] в межах компетенції вказаних органів, у яких вказувала на наявність певних розбіжностей у поглядах на подальше виховання дітей, а саме: безпідставне виказування невдоволення [PERSON] поведінкою дітей, підвищення на них голосу, постійні спроби зламу дверей квартири, погрози фізичною розправою, образи, нецензурна лайка, що негативно вплинуло на психоемоційний стан дітей, почуття в них поваги та любові між членами родини. Дослідивши висновок спеціаліста Одеського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №12/01-1135 від 06 листопада 2012 року, з'ясовано, що в усіх тестах, які проходив [PERSON] - йому пропонувався вибір поруч із ким сісти або стати, або знаходитись поруч (з мамою або з татом), [PERSON] завжди вибирав матір. Це свідчить про те, що з психологічної точки зору йому спокійніше і комфортніше саме з матір'ю. У результатах психологічного дослідження зазначено, що у неповнолітнього [PERSON] наявне генералізоване почуття невпевненості, небезпеки, що спричиняє виникнення в нього депресивного настрою, для нього характерні замкнутість та боязкість. У дитини наявна внутрішня тривога, хвилювання через можливість бути покинутим. Всі ці негативні почуття викликані поведінкою батька, хоча неповнолітній [PERSON] й сумує за ним, однак має глибокий емоційний зв'язок з матір'ю. Висновком психолога ГУ «Медичний центр реабілітації матері та дитини МОЗ України» [PERSON] від 20 листопада 2012 року, встановлено, що у зв'язку з психоемоційним станом [PERSON] і його відношенням до батька, рекомендовано організувати зустрічі з батьком в присутності матері або на території учбового закладу, в присутності трьох осіб - вихователя, викладача та психолога (людей, яким [PERSON] довіряє та відчуває себе у безпеці), з метою знизити у дитини стан тривоги. За результатами дослідження встановлено, що на питання про батька [PERSON] відповідав з великою тривогою, зокрема, розповів, що нещодавно тато прийшов за ним в дитячий садок і [PERSON] налякався, що тато захоче його забрати і він сам нічого не зможе зробити. Дитина надає перевагу спілкування із мамою, а контакту із батьком намагається уникнути. Як вбачається із тестів психологічного дослідження, в усіх ситуаціях [PERSON] надав перевагу матері та жодного разу не вибрав батька, що підтверджує факт його боязливого ставлення до тата. Вказані обставини підтверджують те, що інтересам малолітнього [PERSON] відповідає саме проживання із матір'ю [PERSON], з огляду на що позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Ухвалюючи зазначене рішення, суд, насамперед, має керуватися інтересами неповнолітньої дитини та бере до уваги такі істотні для вирішення спору обставини, як створення належних умов проживання, емоційну прихильність дитини до матері, постійне проживання із матір'ю, постійну участь [PERSON] у піклуванні дитиною, а також сприятливі матеріально-побутові умови для виховання дитини. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися, в першу чергу, максимальним забезпеченням їх інтересів. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Аналізуючи наведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, стать дитини, належні умови проживання за місцем проживання матері, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, суд вважає доцільним визначення місця проживання [PERSON] з [PERSON], що повністю відповідає його інтересам. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON], то суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні з огляду на наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] їй виповнилось 14 років, а тому вона може самостійно визначитися із своїм місцем проживання, воно не може бути встановлене судом. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у судовому засіданні неповнолітня [PERSON] зазначила, що в цей час вона проживає разом із матір'ю - [PERSON], проте бажає проживати як разом із матір'ю, так і разом із батьком. [PERSON] вказала, що і її мати, і її батько беруть участь у її вихованні і вона прихильна до них однаково, тому й не може остаточно визначитись, з ким із своїх батьків вона бажала б проживати постійно. У зв'язку з тим, що неповнолітній [PERSON] на момент ухвалення рішення суду виповнилось 14 років, суд відмовляє у задоволення позовної вимоги [PERSON] про визначення її місця проживання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у частині визначення місця проживання [PERSON]. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial