Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову Позивач вказав, що 29.11. 2013 року він уклав з Відповідачкою по справі договір позики, який вони оформили борговою розпискою. На підставі розписки Відповідачка зобов'язалась повернути йому до 17.12.2013 року 1500 гривень. На вказану суму відповідачка придбала у Позивача в борг товарно-матеріальні цінності. В назначений термін гроші Відповідачка не повернула і тому він змушений звернутися до суду за захистом його порушеного права. На підставі ст. ст. 1216, 1047,1048, 509 ЦК України, Позивач прохає задовольнити його позов. В судове засіданні Позивач надав письмову заяву в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач будучі повідомлена належним чином, двічі не з'явилась в судове засідання про причину неявки суд не повідомила, заяви від неї з проханням перенести слухання справи не надходило і тому суд вважає за можливе винести по справі заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають в цивільно-правових правовідносинах . Підставами виникнення між сторонами прав та обов'язків став договір позики оформлений у вигляді письмової розписки від 29.11.2013 року, згідно якої Відповідачка отримала позику від Позивача в сумі 1500 гривень та зобов'язалась повернути кошти до 17.12.2013 року. До даного часу Відповідачка свої зобов'язання не виконала, що підтвердив Позивач та надав суду оригінал письмової розписки. Стаття 1047 ЦК України вказує, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України . У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є право відношення , в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони( кредитора) певну дію ( передати майно) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Постільки , у письмовій розписці укладеною між Позивачем і Відповідачкою не встановлений розмір процентів, Позивач надав суду розрахунок щодо стягнення з Відповідача 3% річних від простроченої суми, що складає суму 37,60 гривень. Суд погоджується з розрахунком та вважає, що ця вимога є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Щодо вимоги Позивача про відшкодуванню йому моральної шкоди в сумі 3000 гривень, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню через те, що законодавець не передбачив таке відшкодування при вирішення питання щодо боргових зобов'язань. Отже суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст5.п.9 ЗУ " Про судовий збір " в сумі 243, 60 гривень і тому суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне всі судові витрати стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial