Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Київміськбуд» про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що між сторонами 10.09.2012 року укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 1483/РН-КД, згідно якого компанія продала, а позивач придбав майнові права на квартиру [ADDRESS] Відповідно до умов договору відповідач виступає як продавець, приймає на себе зобов'язання перед покупцем, вчинити дії направлені на спорудження об'єкта будівництва та передати позивачу права на квартиру. Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Київміськбуд» про стягнення пені з підстав невиконання стороною зобов'язань за договором купівлі - продажу щодо завершення будівництва та введення його в експлуатацію. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з викладених в ньому обставин. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явилася про день розгляду справи повідомлялася за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.09.2012 року між сторонами укладено договір купівлі - продажу майнових прав № 1483/РН-КД, згідно якого компанія продала, а позивач придбав майнові права на квартиру [ADDRESS] Відповідно до умов договору відповідач виступає як продавець, приймає на себе зобов'язання перед покупцем, вчинити дії направлені на спорудження об'єкта будівництва та передати позивачу права на квартиру. Виходячи з умов договору, останнім днем введення будинку в експлуатацію, сторони встановили 31.12.2013 року. ПАТ «Київміськбуд» отримав сертифікат відповідності на будинок тільки 28.10.2014 року , який був виданий на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації від 13.10.2014 року, тобто всупереч зазначеним умовам договору відповідач ввів в експлуатацію будинок тільки 13.10.2014 року, тобто було прострочено виконання зобов'язань на 285 днів. Позивач, в свою чергу, в повному обсязі виконав свої обов'язки, тобто сплатив всього 750 750,00 грн. Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ЦК України). За загальними правилами, визначеними ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 614 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). З наявних матеріалів у справі, вбачається, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином в установлені договором терміні та умови. Відповідач, в свою чергу, порушив свої зобов'язання за договором. Так, за умовами договору (п6.1) останній день введення будинку в експлуатацію сторони встановили 31.12.2013р., а за неналежне виконання своїх зобов'язань компанія сплачує покупцю пеню у розмірі 0,01% від суми неналежно виконаного зобов'язання (п. 4.2 договору). Таким чином у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань наступає відповідальність, передбачена п. 4.2 договору. Тому, вимоги позивача в частині стягнення з ПАТ «Київміськбуд» на його користь пені в розмірі 38 813 грн. 78 коп., підлягають задоволенню, оскільки відповідач двічі порушив термін виконання своїх зобов'язань по договору: щодо несвоєчасного введення об'єкта будівництва в експлуатацію на 285 дні, з 01.01.2014 року по 13.10.2014 року та щодо термінів передачі позивачу квартири на 232 дні, з 25.11.2014 року по 15.07.2015 року. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 2)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до абзацу 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Доказів на підтвердження того, що відповідач спричинив моральну шкоду особисто позивачу, в судовому засіданні не надано. Позивачем не надано доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані , ступінь вини заподіювача, яких моральних страждань зазнав , в якій грошовій сумі та з чого при цьому виходить. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 18 000, 00 грн., задоволенню не підлягають. У відповідності ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Київміськбуд» на користь держави судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial