Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] наполягаючи на стягненні з відповідача аліментних платежів на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1700 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та стягненні з відповідача аліментних платежів на її користь на своє утримання в розмірі 1700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи тим, що з відповідачем вона має спільну малолітню дитину, яка знаходяться на її утриманні, достатньої матеріальної допомоги на утримання сина та дружини відповідач не надає, а тому просить стягнути аліменти з відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнав, пояснив, що у нього є сумніви щодо батьківства. Не заперечував проти стягнення аліментів за умови проведення генетичної експертизи. Також додатково пояснив, що в нього мінливий дохід, зокрема від бджолярства та оренди землі. Інших утриманців він не має. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданому 02 березня 2018 року Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 2). З Довідки про склад сім`ї №395, виданої 02 липня 2018 року Литвинівським старостинським округом №8, вбачається, що позивач [PERSON] мешкає разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів №11379 від 09 липня 2018 року, відповідач [PERSON] не працює та доходу не має (а.с. 23). Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що матеріальну допомогу відповідач на утримання дитини не надає, відсутність доходу у позивачки, матеріальний стан відповідача, який є працездатною особою, має мінливий дохід, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень позивачки та відповідача, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, враховуючи той факт, що малолітня дитина перебуває на утримання своєї матері, яка не працює, матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, є працездатною особою, має мінливий дохід та не має інших утриманців, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини на користь позивачки є обґрунтованими, але в розмірі 1700 грн. є завищеними, та розмір аліментів необхідно визначити в сумі 1000 грн.. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, письмові докази, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного Кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання позивачки, яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не надає, хоча має таку можливість, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивачки аліменти на її утримання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання позивачки, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1700 грн. завищені, та розмір аліментів необхідно визначити в сумі 500 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial