Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

В квітні 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує на те, що є рідним дідусем [PERSON] та [PERSON], які проживають з ним та перебувають на його та його дружини утриманні. Відповідачка не виконує батьківських обов'язків щодо виховання дітей, не піклується про їх стан здоров'я, фізичний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги, за місцем її реєстрації постійно знаходяться незнайомі чоловіки, які постійно розпивають спиртні напої. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позбавити відповідачку батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, просив про його задоволення. Він з дружиною- рідною бабусею дітей повінстю піклуються про дітей, у них дружні стосунки , а на матір вони мають велику образу. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила не позбавляти її батьківських прав. Суду пояснила, що працює неофіційно, отримує невеличкий дохід, який віддає своїй матері. Про дітей завжди піклується, сини здібні, добре навчаються і без її контролю. Спиртними напоями періодично зловживає, в стані алкогольного спяніння перед дітьми інколи перебуває, але виключно через прийняття ліків від захворювання на туберкульоз. Вже майже вилікувалася і з грудня влаштується на постійну роботу і припинить пиячити. З синами має теплі стосунки, вони її люблять. Визнає себе поганою матір'ю, але це сталося через складн життє\\ві обставини , просить не позбавляти її батьківських прав відносно дітей, надати їй шанс стати хорошою матірю, опікуватися синами, надати їм все необхідне для розвитку. Представник Служби у справах дітей адміністрації Центрального району у судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що відповідачки вже надавалися шанси виправитися , проводилися профілактичні бесіди, але нрезультату немає. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON]. Згідно характеристики на сім'ю учня 5-А класу Миколаївської ЗОШ № 24 від 16.04.2018 року, соціальний стан сім'ї - робітники. На сьогоднішній день зі слів бабусі [PERSON] має статус "мати - одиначка". Родина неблагодійна, зі слів рідних мати вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя. Стан сім'ї можна оцінити як складний. Нікіта разом з братом та мамою зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На сьогоднішній день діти мешкають у бабусі з дідусем. Мати не займається навчанням і вихованням дитини; стоїть осторонь класних справ. Не цікавиться шкільним життям дитини, абсолютно не контролює коло спілкування сина. Усі питання стосовно навчання і виховання дитини вирішуються з бабусею та дідусем. Згідно характеристики сім'ї дитини [PERSON], [INFO], учня 1-А класу Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 24, про те, що [PERSON], проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Зі слів дитини та зверненням дідуся, [PERSON], мати [PERSON], веде моральний спосіб життя, у квартирі постійно знаходяться по стороні чоловіки, які розпивають спиртні напої. Було створено комісію у складі: класний керівник [PERSON], соціальний педагог [PERSON], голова батьківського комітету [PERSON] та члени батьківського комітету [PERSON], які поставили за мету з'ясувати, в яких умовах проживає дитина та вивчення мікроклімату в сім'ї, чому [PERSON] не приділяє увагу вихованню дитини. Під час відвідування було встановлено, що родина складається з трьох осіб: [PERSON] мама, не працює. [PERSON] учень 5-А класу ЗОШ № 24, [PERSON] учень 1-А класу ЗОШ № 24. Родина проживає на кошти, які [PERSON] отримує як мати одиначка. [PERSON] впустила комісію одразу до своєї однокімнатної квартири. На кухні сиділи двоє чоловіків які розпивали спиртні напої та курили. Діти в таких умовах не могли знаходитися, тому на даний момент мешкають з дідусем та бабусею за адресою [ADDRESS]. [PERSON] не приділяє належну увагу навчанню і вихованню хлопців. Згідно Довідки-характеристики Центрального відділу поліції ГУНП України в Миколаївській області, [PERSON], за час мешкання за адресою: [ADDRESS], зарекомендувала себе з негативного боку. За характером неврівноважена, конфліктна. Схильна до вживання алкогольних напоїв. Систематично порушує громадський порядок, спілкується та підтримує відносини з громадянами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Була неодноразово притягнута до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП за ухиляння від виконання батьківських обов'язків. Згідно соціально-психологічного висновку [PERSON], [INFO] від 19.06.2018 року, дитина як свою сімю сприймає себе, дідуся [PERSON] та бабусю [PERSON], молодшого брата [PERSON], матір, також прив'язаний до батька [PERSON]. Відношення [PERSON] до матері є складним, суперечливим, оскільки у спогадах дитини вона про нього не піклувалась, постійно була напідпитку та надовго залишала його з молодшим братом, хлопчик почувався нещасним та відчував до матері почуття образи через відсутність піклування, уваги з її боку. Таке ставлення залишило глибокий негативний слід в душі [PERSON]. Дитина дуже хоче, але не може забути про минуле, боїться людей в алкогольному сп'янінні та мріє, щоб мати завжди була тверезою. Відношення [PERSON] до дідуся та бабусі с доброзичливими, емоційно комфортним. Дитина відчуває їх любов, турботу, піклування, почуває себе разом з ними у безпеці та дуже хоче, щоб вони ніколи не хворіли. Про свого батька [PERSON] хлопчик знає лише зі слів дорослих, бачив на фото, але хотів би з ним спілкуватися, бачитися, відчувати його турботу. Згідно соціально-психологічного висновку [PERSON], [INFO] від 18.06.2018 року, дитина як свою сімю сприймає себе, дідуся [PERSON] та бабусю [PERSON], старшого брата [PERSON], матір. Відношення [PERSON] до матері є складним, суперечливим, відчуває до матері почуття образи та остраху через відсутність піклування, підтримки та уваги з її боку в минулому. Але, на даний час, дитина не хоче згадувати те, що було раніше, радіє, коли мати інколи приходить. Своїх бабусю та дідуся дуже любить, турбується про їх здоров'я. Дитина пам'ятає свого батька [PERSON], оскільки спілкувався з ним раніше. але не вважає батька членом своєї сім'ї та не бере з нього прикладу, оскільки останній не працює та не приймає участі у житті дитини. Висновком органу опіки та піклування від 26 вересня 2018 року підтверджується факт ухиляння матері від виховання та догляду неповнолітніх дітей; ведення нею асоціального способу життя та зловживання алкоголем, умови проживання дітей незадовільні та є такими, що загрожують їх життю та здоров'ю - вважається за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Після неодноразової профілактичної роботи із матір'ю дітей ситуація в сім'ї не змінилася, мати не контролює їх навчання, не займається й належним чином їх вихованням та утриманням. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачка неналежним чином виконує батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дітей, оскільки в достатній мірі не піклується про стан їх здоров'я, зловживає спиртними напоями, не надає дітям достатньої батьківської турботи та матеріального забезпечення. З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачки ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень п. 18 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 30.03. 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дітей у відповідачки і передачу [PERSON]. В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з матір'ю і врахування при цьому якнайкращих інтересів дітей (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Суд, повинен розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дітей, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України). Так, відповідачці, як матері неповнолітніх дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов'язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачка схильна до вживання алкоголю, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач не приймає участі в навчально-виховному процесі своїх синів (успішністю не цікавиться, класні заходи та батьківські збори не відвідує), не забезпечує належно їх життєвих потреб (нормальне харчування). Наведене в своїй сукупності на думку Суду може свідчити про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків. При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Але реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідачки активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Суд зауважує, що протягом розгляду справи в суді відповідачка, хоча і заперечувала не вчинення нею таких дій, проте щиро висловлювала бажання поліпшити своє ставлення до виховання дітей та облаштування власного життя. З огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дітей, Суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації Судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов'язків і відновити або зміцнити здатність сім'ї піклуватися про своїх дітей. Таким чином, в даній конкретній ситуації судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)). Враховуючи пояснення відповідачки, а також певну небезпеку для здоровя і морального виховання [PERSON] та [PERSON] у разі їх залишення з матірю, суд вважає за доцільне відбрати малолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Таке не позбавляє [PERSON] права, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, звернутися до суду з заявою про повернення дітей, так і позивача в разі тривалого байдужого ставлення матері до подальшої долі дітей та не намагання її повернути дітей, права звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав. В правовідносинах, що склались між сторонами суд вбачає підстави для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов'язків. Відповідно до правил ст. 167 ЦК України, неповнолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] необхідно передати [PERSON] Додатково Суд враховує, що на даний час правовий статус дітей чітко не визначений, а таке буде сприяти дитям визначити їх правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вони на даний час з вини батьків позбавлені, і остання, як законний представник дітей не сприяє цьому протягом тривалого часу. При цьому згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав ( відібрано дитину), не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей. Статтею 180 СК передбачений обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У зв'язку із чим, відповідно до статті 182 СК, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд знаходить підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і до їх повноліття. Відповідно до статті 141 ЦПК з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial