Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON]\~\~укладено кредитний договір № ВLаЖГА00058404, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 19\~999,00 грн. з терміном повернення кредиту - 02.08.2014, зі сплатою 10.00 % річних та щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1.75 % від суми кредиту. Позичальник зобов'язувався не пізніше дати, встановленої в графіку, щомісячно поповнювати рахунок Банку у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених в графіку ( основний борг, проценти, комісія). Посилаючись на те, що позичальник не виконує належно зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 08.08.2015 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 62\~261,50 грн., з яких заборгованість за кредитом 9\~974,78 грн.; заборгованість за відсотками 684,38 грн.; заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом 3788,29 грн.; сплата штрафних санкцій 47\~814,05 грн., яку просив стягнути з відповідача на користь ПАТ«Всеукраїнський акціонерний банк». \~Ухвалою суду від 09.12.2016 року до спільного розгляду з даною цивільною справою прийнятий зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання недійсними окремих умов кредитного договору. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилалася на те, що умови кредитного договору, які містять положення щодо обовязку позичальника сплачувати щомісячно банку комісію за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, а також графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами у відповідності до п. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 203, 205 ЦК України підлягають визнанню недійсними з моменту укладення договору. Представник позивача, відповідача за зустрічним позовом просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача, позивача за зустрічним позовом надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги первісного позову визнав частково, не заперечував проти стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Зустрічний позов підтримав, у задоволенні комісії просив відмовити та просив платежі, сплачені [PERSON] за комісією, включити в рахунок заборгованості за кредитом. Обставини справи, встановлені судом. 02.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування ВLаЖГА00058404, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 19\~999,00 грн. з терміном повернення кредиту 02.08.2014 року, зі сплатою 10.00 % річних та щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1.75 % від суми кредиту. Позичальник зобов'язувався не пізніше дати, встановленої в графіку, щомісячно поповнювати рахунок банку у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в графіку\~\~- п. 2.4.2, 2.5.1, 2.5.2. Відповідно до п. 2.5.1. договору та графіку погашення заборгованості (додаток № 1 до договору) щомісячний платіж є ануїтетним в сумі 994,98 грн. та складається із строкової частини кредиту, процентів та комісії за управлінням кредиту. Згідно з пунктом 4.3. Договору, у випадку прострочення позичальником сплати за Графіком, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Факт укладання договору та надання по ньому коштів відповідачу у зазначеному в договорі суми, визнаний обома сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.\~\~ Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9974,78 грн. та відсотками у розмірі 684,38 грн. підтверджена розрахунком заборгованості та підлягає стягнення з відповідача. Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі 47\~814,05 грн. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Разом з цим, згідно ч. 3\~\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При цьому, питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Враховуючи викладене, виходячи із засад цивільного судочинства та недоведеності позивачем наявності негативних наслідків для останнього через прострочення виконання зобов'язання, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до 10\~000,00 грн. За такого, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом 9\~974,78 грн.; заборгованість за відсотками 684,38 грн.; штрафні санкції 10 000,00 грн., а всього 20659,16 грн. Зустрічний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається із змісту укладеного сторонами договору за обслуговування кредиту встановлюється плата у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту, яка сплачується позичальником щомісячно - п. 1.6. договору, графік платежу. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України поширюються на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3, 6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь ( ведення справи, договору, облік заборгованості,тощо ), або за дії, які споживач здійснює на користь банку ( прийняття платежу від споживача, тощо ), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення , зміни або припинення правовідносин ( укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди до кредитного договору тощо ). За такого, обслуговування кредиту є супутньою послугою, та встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. За такого, нарахування та сплата комісії є незаконною, а тому у стягненні нарахованої плати за комісію в сумі 1083, 50 доларів США задоволенню не підлягають. Такий висновок суду базується на правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 року у справі № 6-1746 цс 16. Отже, встановлена кредитором у договорі комісія за обслуговування кредитором не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні\~Закону «Про захист прав споживачів», а за такого стягненню не підлягає. За такого, слід визнати договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00058404 від 02.08.2011 року, укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] недійсним з моменту укладення в частині: пункту 1.6 Загальної частини та пункту 4 Спеціальної частини договору щодо встановлення щомісячної комісії за управління Кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту; пунктів 2.4.2, 2.5.2., 2.5.5, 2.5.6, 4.3 Загальної частини договору в частині обовязку позичальника сплачувати комісію за управління кредитом; Графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами (додаток №1 до цього договору) в частині встановлення комісії за управління кредитом щомісячно у сумі 349,98 грн. Вимоги представника відповідача щодо зарахування сплаченої комісії у погашення боргу по тілу кредиту та відсотками не можуть бути задоволені у такий спосіб, як такі, що не відповідають вимогам ст.ст. 16, 534 ЦК України. За такого, з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9974,78 грн.; заборгованість за відсотками 684,38 грн.; штрафні санкції 10 000,00 грн., а всього 20\~659,16 грн. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial