Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, заподіяної злочином. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Судом встановлено, що 30 березня 2015 року близько 03.00 години, [PERSON], перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Старий Млин», що по вул. Чернівецькій, 53, м. Хотин Чернівецької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вчинив сварку з [PERSON], жителем [INFO]. В ході сварки [PERSON], з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень умисно наніс два удари кулаком правої руки в обличчя [PERSON] В результаті зазначених дій [PERSON], потерпілому [PERSON], згідно висновку судово - медичної експертизи № 57 екс Н від 23 липня 2015 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, субконьюнктевального крововиливу лівого ока, забійної-рваної рани верхньої губи та слизової зліва, тобто легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров'я. Вказує, що матеріальні збитки складаються з понесених ним витрат на лікування, що в сукупності складає 168,80 гривень. Крім того, злочином йому заподіяно моральну шкоду, яка виражається в тому, що з вини відповідача він відчувала сильні болі, погіршилося його здоровя. Він пережив лікування з приводу забійно-рваної рани верхньої губи та слизової зліва, в результаті чого до цих пір не може повернутися до звичного ходу життя. Зараз перебуває у постійному стресі від того, що у нього можуть залишитися наслідки від травм. Моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 грн. Добровільно відшкодувати шкоду відповідач відмовляється, у зв'язку з чим змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, суду надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, заяви у його відсутності не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Судом встановлено, що 30 березня 2015 року близько 03.00 години, [PERSON], перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Старий Млин», що по вул. Чернівецькій, 53, м. Хотин Чернівецької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вчинив сварку з [PERSON], жителем [INFO]. В ході сварки [PERSON], з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень умисно наніс два удари кулаком правої руки в обличчя [PERSON] В результаті зазначених дій [PERSON], потерпілому [PERSON], згідно висновку судово - медичної експертизи № 57 екс Н від 23 липня 2015 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, субконьюнктевального крововиливу лівого ока, забійної-рваної рани верхньої губи та слизової зліва, тобто легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров'я (а.с.3). Згідно виписки з медичної картки №2424 (а.с.5) [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні в стоматологічному кабінеті Хотинської ЦРЛ з 31.03. по 07.04.2015 рік. Судом встановлено, що вартість понесених витрат на лікування позивача [PERSON] складає 168,80 гривень, що підтверджується оригіналом чеку, який міститися в матеріалах справи (а.с.6). Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на викладені обставини, враховуючи, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок вчинення злочину відповідачем [PERSON], позивачу [PERSON] була завдана матеріальна шкода, яка полягла у понесених витратах на лікування у розмірі 168,80 гривень, які в судовому засіданні були документально підтвердженні, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині, та стягнення вищевказаної суми матеріальної шкоди з відповідача на користь позивача. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено, що позивач, внаслідок спричинення ушкодження здоров'я амбулаторно лікувався, зазнав фізичного болю та душевних страждань, було порушено нормальний, звичний спосіб його життя . При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує: стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих обставинах, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, вимоги розумності та справедливості. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить від характеру та обсягу страждань як фізичних, душевних та психічних яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, враховує стан здоров'я, те що злочин вчинено відносно людини похилого віку, вважає, що позовні вимоги [PERSON] в даній частині є обґрунтованими, доведеними в судовому засіданні і підлягають частковому задоволенню. Таким чином суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнав позивач у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього, у приниженні честі та гідності. У зв'язку з чим був порушений нормальний порядок та спосіб життя, оскільки позивач змушена була лікуватись у закладах охорони здоров'я, а тому враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода в сумі 1000 грн. Крім цього, згідно п.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь держави судових витрат по справі в сумі 243,60 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial