Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем 19 січня 1995 року розірвала шлюб, але від даного шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Донька з дитинства є інвалідом та відповідно до довідки МСЕК від 28.04.2005 року є непрацездатною. Донька є інвалідом другої групи довічно і потребує матеріальної допомоги батька, оскільки вона сама не в змозі належно утримувати і лікувати її, так як вона теж є непрацездатною. Інших доходів, крім мінімальної пенсії дочки та її пенсії у них немає. Відповідач має можливість виплачувати аліменти на повнолітню до дочку так як він має постійне місце роботи і стабільний заробіток за межами України та високу пенсію. Оскільки відповідач працює за межами України достовірно визначити його дохід неможливо, тому змушена просити суд визначити аліменти до сплати у твердій грошовій сумі. Вона особисто та дочка неодноразово прохали відповідача про допомогу, але постійно в усній формі він їм відмовляв у наданні такої допомоги. Відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та діям - інвалідам" державна соціальна допомога інвалідам з дитинства другої групи призначається у розмірі 80% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а аліменти, відповідно до Сімейного кодексу України, не можуть бути присуджені судом менше ніж 30% прожиткового мінімуму визначених для осіб певної категорії. Таким чином, вона вважає, що розмір аліментів, яку суд може стягнути з відповідача за попередні роки (відповідно до встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на 2010-2013 р.р.), з урахуваннями вище вказаних відсотків складає: 1)за чотири місяці 2010 року -1033,68 гривні; 2) за 2011 рік -22008,48 гривень; 3) за 2012м рік - 2425,92 гривень; 4) за вісім місяців 2013 року - 1716,48 гривень, а всього 7384,56 гривень. Таким чином, їхня непрацездатна дочка потребує матеріальної допомоги, отримувати її від інших, крім неї, осіб вона не має, а відповідач у справі має можливість надавати таку допомогу, але не надає її не зважаючи на її та дочки постійні прохання у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити, стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумів розмірі 800 гривень щомісячно та стягнути аліменти за минулий час в розмірі 7384 гривні 56 копійок. В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає можливим на підставі ст.169 ЦПК України розглянути справу без його участі за наявними матеріалами. Позивачка не заперечувала проти такого розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем 19 січня 1995 року розірвала шлюб, але від даного шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Їх донька з дитинства є інвалідом та відповідно до довідки МСЕК від 28.04.2005 року є непрацездатною. Донька є інвалідом другої групи довічно і потребує матеріальної допомоги батька, оскільки позивачка сама не в змозі належно утримувати і лікувати її, так як вона теж є непрацездатною. Інших доходів, крім мінімальної пенсії дочки та пенсії позивачки у них немає. Відповідач має можливість виплачувати аліменти на повнолітню дочку так як він має пенсію. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ст.184 СК України у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх сплатити. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення частково, так як згідно з ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, а донька сторін з дитинства є інвалідом другої групи довічно і потребує матеріальної допомоги батька і відповідач може таку матеріальну допомогу надавати, але кошти на утримання доньки в добровільному порядку не надає, тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Позивачкою ж не надано суду доказів про те, що вона зверталася до відповідача з проханням добровільної сплати аліментів, чи до його батьків з проханням вплинути на нього, направляла йому листи, телеграми, а відповідач ухилявся від сплати аліментів, приховував своє місце проживання. Також позивачкою не надано суду доказів про те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, тому позов позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів за 2010-2013 року та у твердій грошовій сумі не підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 182, 184, 198, 200 СК України,

Outcome: partial