Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що йому на праві власності належить ? частина домоволодіння [ADDRESS] та ? частина земельної ділянки розташованої по [ADDRESS]. ? частина домоволодіння та земельної ділянки перейшли позивачу в спадщину після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач та відповідач [PERSON] є рідними братами по матері. Поки позивач звертався до суду з позовом до [PERSON], останній, звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 вересня 2011 року на все спадкове майно, а саме на домоволодіння [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0649 га розташовану по вул. Таганрозькій у м. Дніпропетровську. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано державний нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. У зв'язку з цим позивач звернувся до Міністерства юстиції України Головного Управління юстиції у Дніпропетровській області зі скаргою на дії державного нотаріуса та отримав відповідь від 12.09.2013 у якій йому було запропоновано звернутися з позовом до суду про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Скориставшись свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.09.2011 на земельну ділянку та домоволодіння в цілому [PERSON] продав [PERSON], [PERSON], [PERSON] домоволодіння та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 10 січня 2012 року покупці купують по 1/3 частці кожний домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Однак відповідач [PERSON] мав право розпоряджатися тільки ? частиною спадщини після померлої матері [PERSON] та продавати ? частину домоволодіння та земельної ділянки, тобто по 1/6 частині кожному покупцю. Крім того діями відповідача [PERSON] позивачу заподіяно моральну шкоду, оскільки позивач після смерті матері був позбавлений можливості оформити спадщину на ? частину спадкового майна, вимушений постійно звертатися до суду за захистом свого порушеного права. У зв'язку з таким відношенням відповідача [PERSON] у позивача погіршився стан здоров'я, він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, мав скарги на головний біль, спазматичні болі, що підтверджується виписним епікризом. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати частково недійсним, в ? частині, видане [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0649 га, розташовану по [ADDRESS] від 21 вересня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-1264; визнати частково недійсним, в ? частині, видане [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] від 21 вересня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-1262; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] від 10 січня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №26, укладеного між [PERSON], та [PERSON], [PERSON], [PERSON] в 1/6 частині кожного з покупців; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0649 га, розташованої по [ADDRESS] від 10 січня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №30, укладеного між [PERSON], та [PERSON], [PERSON], [PERSON], в 1/6 частині кожного з покупців; стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON], повністю підтримали вимоги позову, просили суд задовольнити позов у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], у судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що свідоцтво про право на спадщину видано законно, позивач не підтвердив факт родинних стосунків з померлою. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є добросовісними набувачами. Що стосується моральної шкоди, то позивачем не доведено спричинення з боку [PERSON] йому такої шкоди. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що вони купили домоволодіння та земельну ділянку правомірно. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання 05 серпня 2014 року не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суду не повідомили. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлені належним чином, надавши письмову заяву в якій просили розглядати справу у відсутність їх представника та винести рішення на розсуд суду. Третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомила. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 476 від 20 березня 2009 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0649 га., кадастровий номер 1210100000:01:346:0041, яка розташована по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У передбачений законом шестимісячний строк [PERSON], як спадкоємець першої черги, звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 925/2009 відкритою після смерті [PERSON]. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки існували розбіжності в правовстановлюючих документах та було запропоновано звернутися до суду про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та його матір'ю [PERSON] Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2010 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON] є сином [PERSON] Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2011 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2010 року скасовано. В подальшому [PERSON] звернувся до суду в порядку позовного провадження та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2012 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON] є сином [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. 18 липня 2012 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. на ім'я [PERSON] була винесена постанова про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з неможливістю поданням правовстановлюючих документів, на ім'я померлої. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]. 21 вересня 2011 року до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся [PERSON] Державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 21 вересня 2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під № 5-1262, відповідно до якого останньому перейшло у спадок домоволодіння [ADDRESS] та видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 вересня 2011 року на ім'я [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі під № 5-1264, щодо спадкування земельної ділянки площею 0,0649 га, кадастровий номер 1210100000:01:346:0041, розташованої по [ADDRESS]. Тобто [PERSON] став власником в цілому спадкового майна після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]. Питання видачі свідоцтва про право на спадщину регулюється ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та главою 3 наказу Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (з подальшими змінами та доповненнями, яка діяла на момент виникнення правовідносин) (далі Інструкція). Статтями 63,68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 114 Інструкції передбачено, що державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, копія якої наявна в матеріалах справи, спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], розпочата 19 серпня 2009 року. В матеріалах спадкової справи наявна заява [PERSON] щодо отримання спадщини, подана ним 19 серпня 2009 року. 21 вересня 2011 року до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини після [PERSON] звернувся [PERSON] і того ж дня отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на домоволодіння та земельну ділянку. Таким чином, державний нотаріус при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] не пересвідчилася у наявності всіх спадкоємців після [PERSON] та не викликала їх в нотаріальну контору для з'ясування питань спадкування після [PERSON] Відповідно до ст. 1301 ЦК України в судовому порядку вирішується питання про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз.3 п. 27 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що при видачі свідоцтв про право на спадщину державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, було порушено право [PERSON] щодо отримання спадщини після померлої [PERSON], а тому слід визнати частково недійсним, в ? частині, видане [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0649 га, кадастровий номер 1210100000:01:346:0041, розташовану по [ADDRESS] від 21 вересня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-1264 та визнати частково недійсним, в ? частині, видане [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] від 21 вересня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-1262. Судом також встановлено, що 10 січня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під № 26, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] купили по 1/3 частині кожний, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Крім того відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 січня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під №30 [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] купили по 1/3 частині кожний земельну ділянку площею 0,0649 га, кадастровий номер 1210100000:01:346:0041, розташовану по [ADDRESS]. У відповідності до ч.1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З врахуванням вищенаведеного та того, що судом задоволено позов в частині визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 вересня 2011 року, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача з приводу стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, то суд вважає, що такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON], а саме - визнати частково недійсним, в ? частині, видане [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0649 га, кадастровий номер 1210100000:01:346:0041, розташовану по [ADDRESS] від 21 вересня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-1264; визнати частково недійсним, в ? частині, видане [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] від 21 вересня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за №5-1262; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] від 10 січня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №26, укладеного між [PERSON], та [PERSON], [PERSON], [PERSON], в 1/6 частині кожного з покупців, а всього в ? частині; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0649 га, кадастровий номер 1210100000:01:346:0041, розташованої по [ADDRESS] від 10 січня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №30, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], в 1/6 частині кожного з покупців, а всього в ? частині. В іншій частині позову - відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід cтягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: partial