Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 лютого 2016 року звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що вона на підставі договору дарування набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Попереднім власником вказаної квартири був її батько, який за життя зареєстрував у квартирі онуку [PERSON], яка з 2013 року по день звернення до суду у цій квартирі не проживала і наміру проживати не мала. Оскільки відповідач не проживає у її квартирі, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які фактично нараховуються але не надаються, що порушує її права. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Уманський районний відділ УДМС України в Черкаській області зняти [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку у її квартирі [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в повному об'ємі підтримала позовні вимоги, пояснила, що у її квартирі попереднім власником була зареєстрована відповідач по справі, яка ніколи не проживала у цій квартирі. У зв'язку з цим вона сплачує кошти, що нараховуються за комунальні послуги відносно відповідача, які не використовуються, що є порушенням її прав. Позивач просила суд позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи Уманського районного відділу УДМС України в Черкаській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача, пояснили, що їм особисто відомо про те, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] ніколи не мешкала та протягом останніх трьох років вони взагалі її не бачили, місце її знаходження невідоме, перешкод у проживанні або вселенні до зазначеного будинку їй ніхто не створював. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири, укладеного 20 лютого 2009 року (а.с. 7) належить квартира [ADDRESS], що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8). Як вбачається з акту про перевірку паспортного режиму, сформованого комісією в складі голови кооперативу № 6 та сусідів будинку [ADDRESS] 01 лютого 2016 року (а.с.12), з 05.04.2013 року в житловому будинку по [ADDRESS] не проживає [PERSON] по теперішній час. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не є власником квартири, в ній не проживає понад один рік, утриманням квартири не цікавиться, її необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідно до Розпорядження Уманської міської ради №16 від 19.022016 «Про перейменування вулиць та провулків м.Умані» - [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. Позивачем також заявлені позовні вимоги про зобов'язання Уманський районний відділ УДМС України в Черкаській області зняти з реєстраційного обліку відповідача по справі [PERSON] При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. На підставі ст.ст. 317, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial