Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача в якому просили суд стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. кожному із позивачів. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 23.08.2018 на проспекті Перемоги 104 , в м . Києві , відбулась ДТП за участю автомобілів Skoda Fabia д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , Seat Ibiza д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля BMW 3161 д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2018, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці. Власником транспортного засобу Skoda Fabia д.н. [NUMBER] є позивач [PERSON] . Позивачі зазначали, що неправомірними діями відповідача їм було завдано моральну шкоду. Вказували, що відповідач, здійснивши ДТП, за участю транспортного засобу, яким безпосередньо керував позивач [PERSON] , який належить позивачу [PERSON] , вчинив протиправну поведінку, перш за все, щодо позивача [PERSON] особисто, порушивши його права, передбачені, зокрема ПДР, що однозначно є негативним явищем для нього особисто. Внаслідок цього [PERSON] зазнав значних втрат немайнового характеру через сильні душевні страждання, тобто відповідачем було завдано йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Позивач [PERSON] також зазнав внаслідок таких дій відповідача значних втрат немайнового характеру через сильні душевні страждання, пов`язані з пошкодженням його автомобіля. Тобто відповідачем було завдано також і йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Завдану моральну шкоди, позивачі оцінюють в 10 000,00 грн. для кожного із позивачів. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 02.01.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Зазначав, що ним було визнано свою вину у вчиненні ДТП, яка відбулась 23.08.2018 і постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2018 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці. Щодо наявності підстав для відшкодування шкоди та розміру грошового відшкодування, відповідач зазначав, що позивачам не було завдано фізичних страждань та ушкоджень здоров`ю. Також вказував, що зміни в нормалізації сну позивачів, про що вказано в позові, могли з`явитись і з інших підстав та задовго до ДТП. Крім того, посилався на те, що позивачами не було зазначено тривалість негативних наслідків завданих діями відповідача. Зазначав, що жодних належних доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди, позивачами надано не було. На підставі зазначеного, просив відмовити в задоволенні позову повністю. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.08.2018 на проспекті Перемоги 104, в м. Києві , відбулась ДТП за участю автомобілів Skoda Fabia д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , Seat Ibiza д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля BMW 3161 д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідач [PERSON] визнав свою вину у вчиненні ДТП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2018, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці. Встановлено, що власником транспортного засобу Skoda Fabia д.н. [NUMBER] є позивач [PERSON] . Позивачі зазначали, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які призвели до ДТП їм було завдано моральну шкоду. [PERSON] завдано значного душевного болю, який спочатку супроводжувався страхом (адже він ніколи не потрапляв раніше в ДТП, а тому дуже перелякався раптового зіткнення з автомобілем відповідача, та станом на теперішній час під час водіння постійно боїться такого зіткнення, яке загрожує його здоров`ю), постійним хвилюванням (за своє життя та здоров`я, за необхідність відновлення знівеченого транспортного засобу чужої людини, яка довірила йому ним управляти в день настання ДТП), нервозністю (що зіпсувало його нормальний спосіб життя, зокрема сон, виконання завдань на роботі та під час навчання). В свою чергу це мало наслідком для [PERSON] істотного зменшення можливості отримання позитивних емоцій та розлад душевної рівноваги (він постійно думає про ті негативні емоції, які він відчував відразу після ДТП, часто відчуваючи страх, хвилювання і нервозність, які є підґрунтям появи у його підсвідомості лише суто негативних емоцій, після ДТП, він невпевнено керує транспортним засобом і не отримує від цього задоволення), що врешті призвело до нервового стресу. Після ДТП [PERSON] став дуже дратівливим, має проблеми на роботі, на навчанні та у сімейному житті, адже наприклад, його матір та дружина не довіряють йому керування будь-яким транспортним засобом, що його сильно пригнічує. [PERSON] проявляє агресію, як до близьких, так і до колег по роботі через вказані обставини. Позивач [PERSON] також отримав значний душевний біль, який супроводжувався постійним хвилюванням (у зв`язку з необхідністю відновлювати суттєво пошкоджений автомобіль, який раніше жодного разу не був у ДТП, після того, як був придбаним новим із автосалону) та нервозністю (що зіпсувало його нормальний спосіб життя, зокрема сон, виконання завдань на роботі та під час навчання). Вказане мало наслідком для [PERSON] істотного зменшення можливості отримання позитивних емоцій та розлад душевної рівноваги (він постійно думає про ті негативні емоції, які він відчував відразу після ДТП, часто відчуваючи хвилювання і нервозність, які є підґрунтям появи у його підсвідомості лише суто негативних емоцій; після ДТП, він невпевнено керує транспортним засобом і не отримує від цього задоволення, адже його автомобіль суттєво пошкоджений), що врешті призвело до нервового стресу (після ДТП, [PERSON] став дуже дратівливим, має проблеми на роботі та в сімейному житті, адже члени його сім`ї постійно докоряють йому за розбитий відповідачем автомобіль, на який було витрачено чи не десятирічні їхні заощадження). Позивачі вважають, що неправомірними діями відповідача їм було завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють в сумі 10000,00 грн. для кожного із позивачів. Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачам не було завдано фізичних страждань та ушкоджень здоров`ю. Також вказував, що зміни в нормалізації сну позивачів, про що вказано в позові, могли з`явитись і з інших підстав та задовго до ДТП. Крім того, посилався на те, що позивачами не було зазначено тривалість негативних наслідків завданих діями відповідача. Зазначав, що жодних належних доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди, позивачами надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивачі зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них, членів їхніх сімей чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням їхнього майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. На підтвердження завданої моральної шкоди позивач [PERSON] посилається на душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого, а саме - у зв`язку з вчиненням відповідачем ДТП через недотримання ПДР. На підтвердження завданої моральної шкоди позивач [PERSON] посилається на душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, а саме автомобіля Skoda Fabia д.н. [NUMBER] . Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з доводами позивачів про те, що неправомірними діями відповідача, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого 23.08.2018 відбулась ДТП, позивачам були завдані певні моральні страждання, однак визначена позивачами сума для відшкодування моральної шкоди є завищеною. З огляду на викладене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачами в обґрунтування спричинення останнім моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме, в розмірі 2500,00 грн. кожному із позивачів. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 768,40 грн. в рівних частинах на користь кожного із позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial