Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

В червні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 23.05.2005 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 21 900 доларів США на умовах строковості, цільового характеру використання, забезпеченості та платності. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки, згідно якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], яка належить останньому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 23.05.2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області. Відповідні відомості було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.04.2013 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернуто стягнення на іпотечну квартиру в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором у розмірі 27 513,78 доларів США. Разом з тим, державними виконавцями Вознесенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області при проведенні виконавчих дій за виконавчими провадженнями про стягнення з [PERSON] коштів на користь інших осіб, а також за постановами Вознесенської міжрайонної прокуратури, накладені арешти на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження, в тому числі спірну квартиру, що порушує інтереси позивача як іпотекодержателя, що в свою чергу, стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Посилаючись на наведені обставини, позивач просив зняти вищевказані арешти з квартири [ADDRESS], зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 1824762, 13826376, 9638112, 10060268, 10277514, 11016515, 11414977, 10297309, 12322913. Ухвалою суду від 12.09.2016 року до участі в справі в якості відповідачів залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явився. Згідно заяви, яка надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань, пояснень, заперечень проти позову суду не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Представники третіх осіб без самостійних вимог - Вознесенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з'явилися. Надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 23.05.2005 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав з [PERSON] кредитний договір № NKVZGK04042087, в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк зобов'язався видати, а в подальшому надав позичальнику на придбання квартири та внесення страхових платежів кредитні кошти у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в загальному розмірі 21 900 доларів США на строк до 22.05.2015 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки, згідно якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], яка належить останньому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 23.05.2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області. Вартість квартири за домовленістю сторін складала 101 000 грн. 00 коп. Відповідні відомості було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Оскільки, позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії виконував не належним чином, заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.04.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 513,78 доларів США, що в національній валюті України еквівалентно 219 835 грн. 10 коп., станом на 10.01.2013 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - належну [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Звернення стягнення на заставлене майно необхідно було провести шляхом продажу вказаного майна ПАТ КБ «ПриватБанк» з правом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем з наданням банку права на здійснення будь - яких дій та отримання будь - яких документів, необхідних для укладення договору. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявний запис про реєстрацію обтяження належної [PERSON] квартири [ADDRESS], згідно договору іпотеки, посвідченого 23.05.2005 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу, реєстрацій номер обтяження 1999414. Іпотекодержателем є ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач. Разом з тим, є зареєстрованими публічні обтяження, об'єктом яких є все майно, що належить боржнику [PERSON], які виникли на підставі постанов Вознесенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області, в тому числі: - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 49974609, винесеної 12.02.2016 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квашенко С.С., відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] (номер запису про обтяження 13826376), стягувач [PERSON]; - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 17728332, винесеної 17.03.2010 року заступником начальника відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції Пухтій С.М., відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] (номер запису про обтяження 9638112), стягувач [PERSON]; - постанови про відкриття виконавчого провадження № 20390224, винесеної 21.07.2010 року державним виконавцем ВДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області Пухтій С.М., якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] на праві власності (номер запису про обтяження 10060268), стягувач ПАТ «Райффайзен банк Аваль»; - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 17728332, винесеної 22.09.2010 року заступником начальника ВДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області Пухтій С.М., якою накладено арешт на все майно боржника, в тому числі спірну квартиру (номер запису про обтяження 10277514), стягувач [PERSON]; - постанови про відкриття виконавчого провадження № 25527865, винесеної 31.03.2011 року ВДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області, якою накладено арешт на все невизначене майно, нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] на праві власності (номер запису про обтяження 11016515), стягувач ПАТ «УкрСиббанк»; - постанови про відкриття виконавчого провадження № 27693724, винесеної 20.07.2011 року ВДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області, якою накладено арешт на все невизначене майно, нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] на праві власності (номер запису про обтяження 11414977), стягувач ПАТ «УкрСиббанк»; - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 24264194, винесеної 15.07.2013 року державним виконавцем ВДВС Вознесенського МРУЮ Миколаївської області, якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] на праві власності (номер запису про обтяження 1824762), стягувач - [PERSON]; - постанови Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області від 21.09.2010 року, відповідно до якої накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON], в тому числі квартиру [ADDRESS] в інтересах КС «Кредитний альянс» (номер запису про обтяження 10297309); - постанови Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області від 27.03.2012 року, відповідно до якої накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON], в тому числі квартиру [ADDRESS], в інтересах КС «Кредитний альянс» (номер запису про обтяження 12392913), з метою забезпечення конфіскації майна. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» одним з заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно передбачений ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням норм Закону України «Про іпотеку» (ч.8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження») . При цьому, іпотека, за своєю правовою природою, виконуючи забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, спрямована на те, щоб гарантувати кредитору - іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Зазначене, в разі порушення боржником основного зобов'язання, надає право іпоткодержателю задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки (ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»). Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 09.04.2014 року у справі № 6-13цс14. Так, як зазначалося вище договір іпотеки квартири [ADDRESS] був посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області 23.05.2005 року, тоді як арешти, які просить зняти позивач, були накладені значно пізніше. Крім того, згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.04.2013 року було звернуто стягнення на спірну квартиру. Разом з тим, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Оскільки, обумовлених обставин у судовому засіданні встановлено не було, зазначене надає право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, в силу ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, в матеріалах справи відсутні докази стосовно направлення державними виконавцями позивачу як заставодержателю повідомлень про накладення арештів на спірну квартиру при здійсненні виконавчих дій, де стягувачами є [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не є заставодержателями. Таким чином, оскільки позивач має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а накладення арештів та заборон відчуження предмета іпотеки створює перешкоди для його реалізації, позовні вимоги банку в частині зняття арештів з спірної квартири, накладених в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволенню не підлягають, оскільки враховуючи характер спору, що виник між юридичними особами (банком та юридичними особами, в інтересах яких накладені інші арешти та заборони відчуження, які мають бути залучені до участі в справі в якості відповідачів), питання про зняття арешту з майна, згідно зі ст. 15 ЦПК України, ст. ст. 1,2 Господарського процесуального кодексу підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (постанова Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України за № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

Outcome: partial