Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свій позов мотивує тим, що з 2012 року вона проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем. Під час сумісного проживання, [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Позивач зазначає, що з серпня 2017 року вони з відповідачем не проживають разом, з того часу відповідач і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки, їй невідомо про розмір доходів відповідача, вона бажає отримувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн.. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 22 серпня 2014 року. З Довідки № 236 від 23 серпня 2018 року, виданої головою Комітету самоорганізації населення мікрорайону Фастів 2, вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, за змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в судовому порядку та згідно ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень;. Даним законом передбачено, що вищевказаний прожитковий мінімум на протязі року буде змінюватися. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. Згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі № 6-113цс13, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації у порядку передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 1500 грн. є не обґрунтованим, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати таку допомогу. Суд приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 03 вересня 2018 року, а тому враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду, а саме з 03 вересня 2018 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: partial