Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" ( далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») , звернувся 15.11.2016 року до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 19.06.2013 року сума якої складає 21500,41 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2016 року виникла заборгованість у розмірі 21500,41 гривень. У судовому засіданні представник позивача Кузьмінська І.Б. ( довіреність №7401-К-О від 27.12.2016 року , дійсна до 27.12.2019 року) присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з`явилася, про час розгляду справи повідомлена за зареєстрованою в установленому порядку адресою: [ADDRESS] ( за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 22.11.2016р.), судова повістка повернулася до суду з позначкою «у зв'язку з закінченням терміну зберігання», заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач (а.с.16-18) та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 21600,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Відповідно до п. 9.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же період (а.с.12 ). У матеріалах справи відсутні докази про те, що дія договору була припинена за ініціативою однієї із сторін у спосіб, передбачений п. 9.12 Умов. Таким чином договір від 04.06.2008 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення по теперішній час. Строк, у межах якого банк міг звертатися до суду з вимогами до відповідача не порушений. Умовами і правилами надання банком послуг, які разом із заявою відповідача є договором, передбачено винагороду банку, яка складається з: 1) процентів за користування кредитом, в тому числі за користування простроченим кредитом і овердрафтом, 2) плати за випуск та обслуговування платіжної карти, 3) інших комісій і штрафних санкцій - якщо такі будуть (а.с. 8-13). Договір є зобов'язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зі змісту зобов'язань, вбачається, що між сторонами у справі виникли відносини з приводу надання банківських послуг, а саме відкриття платіжної картки з встановленим кредитним лімітом (а.с.7). Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. В силу положень ст.ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При оформленні кредитної картки відповідач була ознайомлена і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на заяві про оформлення картки . В заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг. Згідно з правилами користування платіжною карткою, а саме розділом 5 «Порядок нарахування і сплати процентів» за користування Кредитом Банк нараховує проценти, в розмірі встановленому тарифами . Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі „ відмітки Банку. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн. і 5% від суми позову. Картковий рахунок відкритий на невизначений строк. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Строк дії картки зазначений на лицьовій стороні Карти. По закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку її дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій з карткового рахунку і при дотриманні інших умов, передбачених договором (п.п.3.1; 3.3; 8.6; 9.3; 9.12; Умов і правил: а.с. 8-13). Пунктом 8.6 вищезгаданих Умов передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову (а.с. 13 зворот). Така домовленість сторін договору не суперечить положенням ст. 549 ЦК України та не свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме порушення. Фіксована та процентна частини штрафу є складовими передбаченої договором санкції і один одного не замінюють. Умовами діючого між сторонами у справі, а саме п.п. 5.5.1. правил користування платіжною карткою встановлено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань володілець оплачує проценти по завищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір яких передбачено тарифами (а.с. 13). Відповідач за користування кредитними коштами мала сплачувати проценти з розрахунку 1,9 % на місяць, що складає 22,80 відсотків на рік. З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість за процентами становить 15451,11 грн. (а.с. 4-8). Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала і станом на 30.09.2016 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 21500,41 грн., яка за розрахунком банку складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1929,11 грн., по процентам за користування кредитом 15451,11 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2858,27 грн., заборгованість по штрафам - 250,00 грн. (фіксована частина), 1011,92 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6). Враховуючи правову природу зобов'язань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, статті 526, 527, 530, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1929,11 грн., по відсоткам за користування кредитом 15451,11 грн. Щодо стягнення неустойки, вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню, а саме: заборгованість за пенею та комісією - 2858,27 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості штрафу - 250,00 грн. (фіксована частина), штрафу - 1011,92 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, загальна заборгованість, яку суд стягує з відповідача на користь позивача становить: 20238,49 грн., яка розраховується судом наступним чином: 1929,11 грн. (заборгованість за кредитом) + 15451,11 грн. (заборгованість за відсотками) + 2858,27 грн. ( заборгованість за пенею та комісією ), в іншій частині позову - відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial