Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що батько [PERSON] характеризується негативно, не цікавиться станом здоров'я дитини та навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, через що дитину було направлено на навчання до комунального закладу «Володарська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», тобто відповідач самоусунувся від своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є громадяни [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з довідки №253 від 17 квітня 2014 року, [PERSON] навчається у комунальному закладі "Володарська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів" з 14 травня 2012 року. Відповідно до актів від 15 листопада 2012 року, від 16 травня 2013 року та від 20 січня 2014 року, батьки [PERSON] його не відвідували, не цікавилися станом здоров'я та розвитком, не приймали участі у вихованні та матеріально не утримували. Як вбачається з довідки-характеристики, наданої Данилівською сільською радою Васильківського району Київської області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином та його сім'єю, шкідливих звичок не має, скарг та нарікань з боку сусідів та інших мешканців села не надходило. З висновку №1043/6-23 від 23.05.2014 року наданого Васильківською районної державною адміністрацією Київської області, вбачається, що [PERSON] доцільно позбавляти батьківських прав відносно його неповнолітнього сина[PERSON]Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї, забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 164 ч.1 п.2, 165 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач дійсно належним чином не виконував своїх батьківських обовязки щодо виховання сина, не цікавився його духовним та фізичним розвитком, не займався його вихованням, та приймаючи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: partial