Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, [PERSON], в якому просить зобов'язати відповідача звільнити земельну ділянку площею 0,01627 га, на якій розміщено багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] та привести її у попередній стан, шляхом знесення багатоквартирного житлового будинку за власні кошти. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що Львівська міська рада, як представник інтересів територіальної громади міста є власником земельної ділянки площею 0,01627 га, на якій частково розташований будинок за адресою [ADDRESS]. Посадовими особами Департаменту ДАБІ у Львівській області 23.12.2014 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті будівництва: «Реконструкція з індивідуального житлового будинку [ADDRESS]». Перевіркою встановлено, що на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ЛВ 062133140096 від 21.06.2013 по [ADDRESS] мали проводитись роботи з реконструкції з добудовою індивідуального житлового будинку. Однак, з'ясовано, що фактично здійснюються будівельні роботи з нового будівництва розміром в плані 24x13м, яка примикає до стін житлового будинку [ADDRESS]. На час перевірки на об'єкті було виконано роботи з влаштування фундаменту, підвальних приміщень та зведено два поверхи будівлі. За результатами перевірки Департаментом ДАБІ у Львівській області 29.12.2014 року видано наказ N 3-Д про скасування реєстрації повідомлення. Встановлено, що здійснюються будівельні роботи з нового будівництва без права на виконання таких. На момент перевірки на об'єкті уже було виконано роботи з влаштування фундаментів підвальних приміщень та зведено чотири поверхи будівлі. В подальшому власнику земельної ділянки 02.04.2015 року надіслано припис № 10/03-г від 27.03.2015 року, згідно з яким останнього зобов'язано в 60-денний строк з дня його отримання привести ділянку до попереднього стану шляхом знесення самовільно збудованої будівлі прямокутної форми розміром 24x13м. Крім того, встановлено, що відповідач частково збудував на земельній ділянці площею 0,01627 га будинок по [ADDRESS] без жодних правовстановлюючих документів, що в свою чергу порушує права Львівської міської ради як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування, розпорядження нею. Крім того вказує на те, що об'єкт нерухомого майна, який збудований відповідачем, розташований на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, та без відповідних документів, які надають право виконувати будівельні роботи. З огляду на встановлені обставини, у даному випадку самочинний об'єкт нерухомого майна підлягає знесенню, а земельна ділянка приведенню до попереднього стану. В судовому засіданні представники позивача Львівської міської ради позов підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові, та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що спірна земельна ділянка по [ADDRESS] дійсно частково є самовільно зайнятою, однак, не встановлено , яка саме частина цієї ділянки підлягає звільненню; позивач не надав доказів, що будівельні роботи, виконані на земельній ділянці істотно порушують будівельні норми, а також відсутні докази неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Також представник відповідача зазначає, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил, можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Львівська міська рада цих обставин не перевіряла. Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові Папроцький І.М. в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності, водночас позовні вимоги підтримав, вважає такі обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у відсутності сторін, що не з'явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі рішення. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у позову підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що посадовими особами Департаменту ДАБІ у Львівській області 23.12.2014 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті будівництва: «Реконструкція з індивідуального житлового будинку [ADDRESS]». Перевіркою встановлено, що на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ЛВ 062133140096 від 21.06.2013 по [ADDRESS] мали проводитись роботи з реконструкції з добудовою індивідуального житлового будинку. Однак, з'ясовано, що фактично здійснюються будівельні роботи з нового будівництва розміром в плані 24x13м, яка примикає до стін житлового будинку [ADDRESS]. На час перевірки на об'єкті було виконано роботи з влаштування фундаменту, підвальних приміщень та зведено два поверхи будівлі. За результатами перевірки Департаментом ДАБІ у Львівській області 29.12.2014 року видано наказ N 3-Д про скасування реєстрації повідомлення. Водночас, питання визнання незаконним та скасування вказаного наказу було предметом судового розгляду (справа № 813/1289/15). Рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. У подальшому, 27.03.2015 року Департаментом у присутності власника будиноковолодіння [ADDRESS] та земельної ділянки проведено перевірку об'єкту містобудування [ADDRESS] Встановлено, що здійснюються будівельні роботи з нового будівництва без права на виконання таких. На момент перевірки на об'єкті уже було виконано роботи з влаштування фундаментів підвальних приміщень та зведено чотири поверхи будівлі. За результатами перевірки власнику земельної ділянки 02.04.2015 року надіслано припис № 10/03-г від 27.03.2015 року, згідно з яким останнього зобов'язано в 60-денний строк з дня його отримання привести ділянку до попереднього стану шляхом знесення самовільно збудованої будівлі прямокутної форми розміром 24x13м. Питання визнання незаконним та скасування вказаного припису було предметом судового розгляду (справа № 813/4672/15). Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року, у задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення суду набрало законної сили. Водночас, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.09.2015 року (справа № 462/5960/15-ц) за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та визнання права власності, затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відповідно до якої визнано право власності за [PERSON] на медично-оздоровчий центр, загальною площею 546,3 кв.м., на [ADDRESS] та готель з баром площею 1053,6 кв.м. [ADDRESS]; введено (здано) в експлуатацію 23-квартирний житловий будинок на [ADDRESS]; визнано право власності за [PERSON] на багатоквартирний житловий будинок на [ADDRESS], загальною площею 3027,2 кв.м., який складається з 23 квартир, 6 гаражів, 24 комор та 4 кладових. Дане рішення оскаржено до апеляційного суду Львівської області, ухвалою якого від 12.05.2016 року апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, а справу скеровано на новий судовий розгляд до Залізничного районного суду м. Львова. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.06.2016 року провадження у вказаній справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, 05.09.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 12014140050003390 за фактами вчинення готування до умисного пошкодження майна [PERSON].; невиконання ухвали Галицького районного суду м. Львова щодо зупинення будівництва; порушення правил безпечної експлуатації будівель та споруд; самовільного будівництва на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 14, ч.2 ст. 194, ч. З ст. 197-1, ч.2 ст. 275, ч.1 ст. 382 КК України. По вказаному кримінальному провадженню Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України проведено судову інженерно-технічну експертизу. Згідно з висновком експертизи № 1633 від 14.06.2016 (додається): - розмір самовільно зайнятої земельної ділянки внаслідок будівництва багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] становить 0, 01627 га. Самовільне зайняття частини земельної ділянки, яка виходить за межі приватизованої земельної ділянки відбулось по межі Б-В землекористування 4-ої міської клінічної лікарні; -розмір шкоди, заподіяної в результаті самовільного зайняття земельної ділянки по [ADDRESS], на час проведення експертизи становить 56 589,00 грн. Вказане також підтверджено обмірами, проведеними Державним підприємством «Львівський науково-дослідний проектний інститут землеустрою» (лист від 28.01.2016 № 43 та план земельної ділянки додаються), актом обстеження земельної ділянки від 29.06.2016 № 10, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29.09.2016 № 17, протоколом про адміністративне правопорушення від 29.09.2016 № 000015, приписом від 29.09.2016 № 14 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 30.09.2016 № 13, які складені Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області. Зокрема, органом державного контролю встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку у [ADDRESS] вчинено [PERSON], якою порушено ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Постановою процесуального керівника від 29.06.2016 року з матеріалів досудового розслідування вказаного кримінального провадження виділено матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України. Цього ж дня до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 12016140000000677 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12016140000000677 від 29.06.2016 року стосовно [PERSON] за ч.3 ст.197-1 КК України затверджено 30.06.2016 року. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.09.2016 року затверджено угоду про визнання винуватості від 30.06.2016 року у кримінальному провадженні № 12016140000000677, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України( самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво) та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказаний вирок суду набрав законної сили. Однак, встановлено, що 02.03.2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. до реєстру прав внесено дані про те, що [PERSON] на підставі договору про право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) посвідченого 02.03.2016 року нотаріусом Барбуляк Х.М. використовує земельну ділянку площею 0,0371 га по [ADDRESS], землевласником якої є [PERSON] У подальшому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 30.03.2016 року здійснено державну реєстрацію за [PERSON] права власності на нерухоме майно (окремі квартири, комори, кладові та гаражі) по [ADDRESS] на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 18.09.2015 року, право власності [PERSON] на які припинено 16.04. - 18.04.2016 року, а на окремі приміщення в січні 2017 року. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Львівська міська рада, у відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України та іншими законами України. Згідно ст.80 вказаного Закону територіальні громади, які реалізують право власності через органи місцевого самоврядування, є суб'єктами права власності на землю, що є комунальною власністю. Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.12,116 Земельного кодексу України міська рада вирішує відповідно до законодавства питання регулювання земельних відносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Львівська міська рада є власником земельної ділянки площею 0,01627га, на якій частково розташований будинок за адресою [ADDRESS]. Отже, повноваження щодо розпоряджання земельною ділянкою площею 0,01627 га на якій самочинно збудований будинок [ADDRESS] належить до виключної компетенції Львівської міської ради. Відповідно до ч.1 ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно із статтею 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь- які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Зважаючи на наведене, дії відповідача із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права Львівської міської ради як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування, розпорядження нею. Таким чином, на переконання суду, земельна ділянка підлягає звільненню та приведенню її за рахунок відповідача до стану, придатного для використання за цільовим призначенням. Відповідно до п.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до п.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до п.4 ст.376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. В правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-180 цс14 вказано, що відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в у п. п. 4, 24 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову. Крім того, як зазначено в п. 22 вказаної вище постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Отже, правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду з позовом відповідної особи є або знесення такого будівництва, або проведення відповідної його перебудови. На підставі викладеного, суд вважає, у задоволенні позовної вимоги Львівської міської ради знесення багатоквартирного житлового будинку за власні кошти не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не використано іншого способу усунення порушення зазначених прав позивача, а тому така вимога є необгрунтованою та передчасною.

Outcome: partial