Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 14 липня 2008 року, відповідач отримав кредит у розмірі 10200,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 листопада 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 10199,18 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 13499,66 грн., заборгованість за пенею та комісією 1180,26 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 1243,96 грн., загалом в сумі 26373,06 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10199 грн 18 коп., заборгованість по процентам за користування кредиту у розмірі 3059 грн 75 коп.Вирішено питання про розподіл судових витрат. Із вказаним рішенням не погодився представник ПАТ КБ «ПриватБанк» та подав апеляційну скаргу, просив рішення суду в частині зменшення заборгованості по процентам змінити, задовольнивши позовні вимоги, в іншій частині залишити без змін. Вважаєє, що рішення в частині зменшення заборгованості по процентам прийнято без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі з порушенням норм процесуального та матеріального права. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( а.с.238 ), причину неявки у судове засідання суд не повідомив, відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України вважається таким, що не зявився в судове засідання без поважних причин. Відповідач у судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( а.с.237), суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність( а.с.240). Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача,перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню з такого. За змістом ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлено,що відповідно до укладеного договору б/н від 14 липня 2008 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10200, грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Факт укладення кредитного договору з позивачем у справі, отримання та використання кредитних коштів у наведених за розрахунком розмірах відповідачем та його представником не оспорюється. Відповідно до п.п.6.5,6.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку відповідач повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту чи овердафту), сплатити винагороду банку. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої у частині стягнення процентів за користування кредитом, стягнув проценти в межах строку позовної давності з 29 грудня 2012 року по 25 грудня 2015 року включно, виходячи з базової процентної ставки 2,5% на місяць в сумі 3059 грн.75 коп. В обґрунтування апеляційної скарги у частині незгоди зі зменшенням суми процентів за користування кредитом, позивач посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано не звернув уваги на законне збільшення позивачем відсоткової ставки по процентам, посилаючись на ч.ч.1,2,4, ст. 1056-1 ЦК України та на Умови та правила надання банківськиї послуг, Тарифи банку. Крім того, позивач вважає, що суд помилково прийшов до висновку, що строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за процентами до 28 грудня 2012 року пропущено, оскільки позивач звернувся до суду лише 29 грудня 2015 року, та помилково не звернув уваги, що відповідач здійснював періодичні платежі по кредиту та останній самостійний платіж здійснено 24.11.2014 року в розмірі 500 грн. Як встановлено з матеріалів справи у анкеті-заяві позичальника від 14 липня 2008 року [PERSON] погодився на кредитний ліміт у сумі 2100 грн., та підписом засвідчив свою згоду про те, що його заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом у заяві відповідач засвідчив, що він ознайомився та згоден з даними Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, а також те, що він ознайомлений з тим, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті банку і зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі договору б/н від 14.07.2008 року були надані кредитні картки №,№ 577212904575571,5577212904423186,4149437103469373,5211537411195667( ак.с.99 оборотна сторона), термін дії останньої -12/15. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14 та від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14 «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». З наданої позивачем виписки вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами, в тому числі і збільшеним лімітом, по 24 листопада 2014 року включно( а.с.6). Позивач звернувся до суду 29.12.15 року, з урахуванням строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про стягнення процентів до 28 грудня 2012 року. Отже, виходячи із встановлених обставин та правової позиції Верховного Суду України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором до 28 грудня 2012 року. З цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги у частині того, що позивач не пропустив строк позовної давності. Апеляційний суд також не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо правомірного збільшення відсоткової ставки з такого. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі Правила), рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року. Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач не був зазначеним способом повідомлений про зміни процентної ставки за користування кредитом, тому висновок суду про стягнення з відповідача заборгованості по процентам виходячи з базової процент ної ставки 2,5% на місяць є правильним. Посилання позивача на п.5.3,6.3,6.4 Тарифів і Умов і правил надання банківських послуг та на направлені [PERSON] смс-повідомлення про збільшення процентної ставки суперечать положенням статті 1056-1 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідачем не заперечується факт підписання заяви позичальника та отримання кредитної картки і користування кредитними коштами. Користування кредитним лімітом підтверджено також випискою по кредитному рахунку відповідача. Проте, приймаючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції невірно розрахував суму заборгованості. Апеляційним судом встановлено, що з 1 березня 2014 року діяла наступна формула нарахування відсотків на поточну заборгованість: (N+A)*M/365*(2 або 1)*Y=Z; N поточне тіло кредиту, використане клієнтом до підвищення відсоткової ставки; А нараховані відсотки (в попередньому місяці); М відсоткова ставка; 365 кількість днів у році; 2 або 1 коефіцієнт відсоткової ставки; 1 застосовується у разі належного виконання зобовязання; 2 підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y кількість днів. Нарахування відсотків на прострочену заборгованість: (N+A)*M/365*2*Y=Z; N прострочене тіло кредиту; А виставлені до сплати та не погашені відсотки станом на перше число попереднього місяця; М відсоткова ставка; 365 кількість днів у році; 2 коефіцієнт підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y кількість днів. Із розрахунку заборгованості вбачається, що проценти на поточну та прострочену заборгованості нараховано за період з 29.12.2012 року по 31.08.2014 року у розмірі 30%, що обумовлено договором між сторонами. З 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року застосовано ставку 34,80% річних, з 1 квітня 2015 року застосовано ставку 43,20%, що більше від обумовленої договором процентної ставки. Оскільки доказів правомірності застосування процентної ставки у розмірах 34,80% та 43,20% не надано, нарахована сума процентів з урахуванням встановленої судом першої інстанції заборгованості за тілом кредиту і сторонами не оскаржується, сума заборгованості по процентам підлягає стягненню, виходячи із обумовленої договором ставки 30%. Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково. Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2017 року у частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] щодо стягнення заборгованості по процентам, та стягнення судового збору необхідно скасувати, стягнути з [PERSON], на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за кредитним договором б/н від 14.07.2008 року станом на 30.11.2015 року у сумі 8944( вісім тисяч девятсот сорок чотири) грн. З матеріалів справи вбачається, що при подачі позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. Відповідно до частин 1, 5 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Виходячи із часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», положень зазначених норм процесуального права та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 884( вісімсот вісімдесят чотири) грн.12 коп.

Outcome: partial