Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму матеріального збитку в розмірі 6\~412,46 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 4\~777,28 грн. та моральну шкоду в розмірі 25\~000,00 грн., посилаючись на те, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 листопада 2012 року, з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], який був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Інкомтсрах». Відповідно до постанови Арцизького районного суду Одеської області від 18 грудня 2012 року, [PERSON] визнано винним у ДТП. Автомобілю позивачки були завдані механічні пошкодження, в результаті чого він втратив товарну вартість, а позивачці була заподіяна майнова і моральна шкода, яка не відшкодована відповідачем в добровільному досудовому порядку, що зумовило її звернення до суду. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, заявою просила справу розглянути у її відсутність, позов підтримала повністю та просила суд позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, вказавши що позов необґрунтований, просили суд відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені у запереченнях на позов (а.с. 32 36). Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений [PERSON] позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] є власницею автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до копії постанови Арцизького районного суду Одеської області від 18.12.2012 року (справа № 1502/2691/2012), судом встановлено, що [PERSON], 06.11.2012 року о 10:55 годині на вул. Балківській, 57 у м. Одесі, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2107» д/з 03919 НІ, при перестроюванні, не надав дорогу автомобілю марки «Фольцваген» д/з ВН 8873 СТ, під керуванням [PERSON], який рухався по тій смузі, на яку [PERSON] мав намір перестроїтися, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген» д/з ВН 8873 СТ, чим [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Так, зазначеною постановою суду, [PERSON] був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців (а.с. 7). Згідно з копією звіту № 16 про оцінку колісного транспортного засобу від 14.01.2013 року, величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, на момент складання звіту складає 6\~412,46 гривень (а.с. 8-20). Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. У пункті 32.7 статті 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6, величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також виключає виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, саме [PERSON] зобовязаний відшкодувати позивачці шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до пункту 8.6.1, величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Таким чином, правильне застосування пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає аналіз відповідної правової норми в її системному взаємозв'язку з вимогами, передбаченими статтями 22, 1166 і 1187 ЦК України. Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 04.06.2014р. по справі №6-49цс14. Аналогічних по суті висновків дійшов і суд касаційної інстанції, постановляючи ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року у справі за позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (№ 6-47351св12) і від 27 березня 2013 року у справі за позовом про відшкодування шкоди (№ 6-49779св12). Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно звіту № 16 про оцінку колісного транспортного засобу від 14.01.2013 року, величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, на момент складання звіту складає 6\~412,46 гривень. Відповідно до п.п. 8.5.10, 8.5.11, дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. До оригінальних складових частин належать: складові, які поставляє виробник КТЗ до своєї сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту або уповноважених ним суб'єктів підприємницької діяльності; складові, які поставляє виробник складових частин виробнику КТЗ, який їх продає, зокрема своїм дистриб'юторам; складові, які не поставляють відповідному виробнику КТЗ, проте виготовляють згідно з технічними умовами і виробничими стандартами виробника КТЗ. Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. Отже, розрахунок вартості здійснення відновного ремонту транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП, повинен бути зроблений з урахуванням вартості оригінальних деталей (без застосування коефіцієнту фізичного зносу деталей, які підлягають заміні). Придбання деталей, які підлягають заміні з фізичним зносом неможливо у звязку з відсутністю субєктів господарювання, які б здійснювали продаж таких деталей. Також до матеріалів справи надано ремонтну калькуляцію № 8873 від 13.01.2013 року (а.с. 16-18), складену на основі комп'ютерної програми Audatex, яка рекомендована в п. 59 додатку 8 оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, відповідно до якої при здійсненні ремонту автомобіля позивачки здійснювалась покраска замінених на автомобілі деталей і, вартість відновлювального ремонту складає суму у розмірі 6\~412,46 грн. Втрата товарної вартості нараховується при необхідності проведення ремонтних робіт по відновленню пошкоджених складових частин всіх КТЗ. Таким чином, суд вважає, що зазначена у звіті № 16 від 14.01.2013 р. реальна вартість відновлювального ремонту автомобілю «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП 06.11.2012 року у розмірі 6\~412,46 грн. і є розміром фактичної шкоди, яка була заподіяна позивачці, тому позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь суми інфляційних втрат, в цій частині позову слід відмовити. Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції, суд виходить із того, що законодавством України не передбачено можливості відшкодування шкоди з урахуванням індексу інфляції і, виплата таких сум не розповсюджується на виникли між сторонами відносини. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди слід звернути увагу на наступне. Оскільки відповідач не надав суду доказів того, що шкода спричинена внаслідок дії непереборної сили чи умислу потерпілої, то він є відповідальним за спричинення матеріальної та моральної шкоди, як володілець джерела підвищеної небезпеки. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер дій, глибину душевних страждань позивачки, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також керується принципами розумності і справедливості, і вважає, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 7\~000,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона пережила внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] та в звязку з протиправною поведінкою відповідача, та повязана з незначним обмеженням її у праві користування належним їй автомобілем. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON], та на її користь підлягає стягненню з [PERSON] 7\~000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: partial