Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Заставнівська районна адміністрація як орган опіки та піклування звернулася до суду із позовом в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] \~про відібрання\~дитини без\~позбавлення її\~батьківських прав\~та стягнення\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що подальше перебування хлопчика [PERSON] [INFO] в сім`ї з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] , становитиме небезпеку для здоров`я дитини. Причиною цьому є систематичне знущання над хлопчиком та його цькування вітчимом, [PERSON] , з нанесенням дитині порізів, завданням ударів та моральних знущань над дитиною, безпосереднім свідком яких була матір хлопчика, [PERSON] , яка не захищала свого сина та не намагалася налагодити нормальних відносин. Так, проживаючи в домогосподарстві [PERSON] сім`єю, яка складається з шести осіб, з них четверо малолітні діти, батьки не забезпечували також належних умов проживання дітям, про що службу у справах дітей та фахівців районного центру соціальних служб для сім ї, дітей та молоді було повідомлено в ході планового виїзду в село Чуньків у травні 2018 року. Як зазначається у акті обстеження умов проживання, у кімнатах було брудно, стан приміщення - незадовільний, а сім`ю та дітей було поставлено на облік як таких, що опинилися у скадних життєвих обставинах. Працюючи з\~сім`єю [PERSON] ,\~соціальні фахівці\~проводили бесіди\~з відповідачем\~щодо відповідального\~батьківства,\~в ході\~спілкування вона\~підтверджувала те,\~що її\~чоловік зловживає\~спиртними напоями,\~на ґрунті\~чого виникають\~сімейні сварки.\~Однак,\~матір жодного\~разу не\~повідомила соціальним\~фахівцям про\~те,\~що її\~старший син\~піддається насильству\~та цькуванню\~з боку\~вітчима. [PERSON] - бабуся малолітнього [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Заставнівської районної державної адміністрації з повідомленням про те, що її онук від липня 2018 року проживає в неї в с. Брідок з дозволу матері [PERSON] , яка привезла його на літній відпочинок. Проте, коли матір повернулася за онуком, щоби забрати його за своїм місцем проживання в с. Чуньків Заставнівського району, хлопчик категорично відмовився повертатися в сім`ю матері, мотивуючи це тим, що зазнає там систематичного насильства від свого вітчима, [PERSON] . Внаслідок байдужого ставлення матері до власної дитини, небажання її захистити від насильства та створити комфортні умови проживання, органом опіки та піклування, враховуючи відмову хлопчика повертатися в сім`ю, де його ображають та, в якій він не має захисту від насильства і жорстокого поводження, було прийнято рішення про негайне відібрання [PERSON] від матері і тимчасове влаштування в сім`ю бабусі. \~ \~ \~ \~З посиланням на наведене та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить: відібрати [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі одна тисяча гривень щомісячно на рахунок, відкритий в Державному ощадному банку України на ім`я бабусі [PERSON] до досягнення повноліття. В судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтувавши їх вищенаведеним. Просили суд при прийнятті рішення про відібрання сина від матері без позбавлення її батьківських прав, вирішити питання про передання дитини органу опіки та піклування для подальшого його влаштування в сім`ю бабусі [PERSON] , якій дитина на даний час передана тимчасово, а також стягнути з матері аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, яку перераховувати на рахунок, відкритий на ім`я бабусі [PERSON] у відділенні АТ «Ощадний банк». Відповідач [PERSON] її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти відібрання у неї сина, проте відзиву на позовну заяву до суду не подали. Уточнили прізвище відповідача, яке у зв`язку з реєстрацією шлюбу після подання позову до суду змінене з « [PERSON] » на « [INFO] ». Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється матір`ю п`ятьох малолітніх дітей. Старший син [PERSON] народився від чоловіка, з яким вона не перебувала в шлюбі. З 2009 року вона проживає з [PERSON] , з яким у них народилося четверо дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Їх сім`я проживає в будинку [PERSON] , який складається з 2-х кімнат та кухні, без газу та інших побутових зручностей, але умови для проживання та виховання дітей належним чином створені. Старший син [PERSON] навчався в школі у с. Чуньків мав середню успішність. Вона разом з ним займалася підготовкою уроків, для цього вдома були створені умови. [PERSON] не скаржився на здоров`я. Іноді у нього була кровотеча із носа, але вона до лікарів не зверталася. З боку її чоловіка [PERSON] ніякого насильства по відношенню до сина [PERSON] не було. Був випадок, коли чоловік чистив рибу, а діти сиділи біля нього. Випадково ніж вирвався із його рук та порізав ногу [PERSON] . За медичною допомогою вони не зверталися, оскільки рана швидко зажила. Також граючись у настільну гру «Футбол» на бажання, [PERSON] , який програв прийшлося присідати, виконуючи бажання вітчима. Її чоловік вживав спиртні напої при дітях. Був випадок коли він просив [PERSON] придбати алкоголь. ІІ батьки та брати не задоволені тим, що вона проживає із [PERSON] , у зв`язку з чим влаштовувалися скандали, коли вони приїзджали до них в гості в с. Чуньків. Літом 2018 року з її згоди чотирьох старших дітей брат відвіз в с. Брідок до бабусі [PERSON] Коли вона приїхала забирати дітей, старший син [PERSON] відмовився повертатися до дому, вирвався від неї. З того часу [PERSON] не погоджується з нею спілкуватися. Він залишився проживати у бабусі в с. Брідок та його дідусь без її дозволу перевів до іншої школи в с. Вікно. Після того як орган опіки та піклування відібрав дитину від неї, вони з чоловіком зробили ремонт в будинку, поставили пластикові вікна. В грудні 2018 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який на даний час перестав вживати алкогольні напої, насильство проти дітей не вчиняє. Вона хоче, щоб її син [PERSON] проживав з нею у повноцінній сім`ї, бажає налагодити з ним контакт. Представник відповідача\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~ суду\~пояснив,\~що відібрання\~дитини у\~матері \~суперечить її\~інтересам.\~ Відповідач\~бажає повернути\~дитину в\~сім`ю,\~проте не\~ може\~спілкуватися із\~сином,\~оскільки її\~родичі цьому\~ перешкоджають,\~ не\~повідомляють його\~номер телефону.\~Надані позивачем\~докази щодо\~ухилення відповідача\~від виконання\~батьківських обов`язків\~по відношенню\~до сина\~ [PERSON] є\~ необ`єктивними.\~У висновку\~про стан\~здоров`я дитини\~не зафіксовано\~наявності загрози\~його життю\~або здоров`ю. Третя особа на стороні позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] показала, що вона являється матір`ю відповідачки [PERSON] , у якої є п`ятеро неповнолітніх дітей. Конфліктна ситуація у її доньки [PERSON] із сином [PERSON] розпочалася з липня 2018, а саме з того часу, як він не захотів повертатися після двотижневого гостювання у неї ( [PERSON] ) в с. Брідок. Донька приїхала, щоб забрати від неї усіх дітей, проте разом із нею повернулися лише троє менших, а [PERSON] категорично відмовився повертатися додому до матері в с. Чуньків і з того часу більше не повертався до неї. Свою відмову мотивував тим, що боїться повертатися, оскільки його вітчим [PERSON] наніс йому тілесні пошкодження ножем на нозі, голові та обличчі. Також пояснила, що завжди, коли вона приїжджала до доньки, [PERSON] ніколи не бігав, а сидів в куточку, оскільки не мав такого права. Їй відомо, що неодноразово у сім`ї її доньки виникали конфліктні ситуації із [PERSON] , в ході яких він виганяв доньку з дітьми із будинку. Коли вона ( [PERSON] ) намагалася втрутитися, щоб владнати ситуацію, він також її виганяв з будинку. На даний час хлопчик проживає разом із нею в її будинку в с. Брідок. Крім [PERSON] , у неї є ще двоє дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають окремо. [PERSON] часто спілкується зі своїми дядьками, при цьому він сумує за матір`ю та своїми братами та сестрами. [PERSON] телефонує до неї, щоб порозмовляти із сином. За час проживання у с. Чуньків разом із матір`ю та вітчимом, якого він називав батьком, [PERSON] вчився погано, погано читав, проте зараз рівень його знань значно покращився, з`явився інтерес до навчання, він навіть отримав сертифікат із природознавства за успішне вивчення предмету. Крім цього, він займається футболом, любить читати книги. Зі слів [PERSON] він не хоче до мами та вітчима, оскільки боїться його. Представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] Ю підтримала позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач як мама дитини всупереч свого обов`язку забезпечити безпечні умови проживання дитини, підтримувала свого чоловіка, який знущався над її сином та не вживала заходів захисту від жорстокого поводження. В даний час [PERSON] тимчасово проживає в сім`ї бабусі [PERSON] . У нього склалися теплі родинні стосунки, як з бабусею, так і з його дядьками, які проживають поруч в сусідньому господарстві. В новій школі у нього покращилася успішність, він робить уроки в групі продовженого дня, займається спортом. Представник вважає, що відібрання сина від матері без позбавлення її батьківських прав необхідно виключно в інтересах дитини та його безпеки, для забезпечення його гармонійного розвитку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є рідним братом відповідача. [PERSON] є його племінником, який зараз проживає зі своєю бабусею в с. Брідок. За рік проживання [PERSON] у бабусі мати відвідала сина лише двічі. Усім необхідним дитину забезпечують вони з братом та їх матір [PERSON] Йому відомо, що вітчим знущався серед ночі над хлопчиком, неодноразово посилав його за горілкою, проте сестра приховувала ці випадки від посторонніх. Від іншої дитини [PERSON] їм стало відомо, що вітчим примушував [PERSON] присідати, а мати в той час вела підрахунок. У зв`язку із цим, хлопчик не хоче повертатися в сім`ю, розмови з цього приводу його травмують. Відомо, що вона наносила йому побої в приміщенні школи в присутності учнів та вчителя з приводу поганого навчання. Минулого літа він забрав усіх дітей на канікули до бабусі, проте назад [PERSON] вже не повернувся, оскільки його били і при цьому погрожували, що віддадуть його у дитячий будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працює на посаді вчителя початкових класів Чуньківської НВК і була вчителем [PERSON] з 1 по 3 класи. За час навчання у Чуньківській НВК хлопчик навчався посередньо, усні предмети засвоював дуже добре. Зі слів хлопчика їй відомо, що він вчив вірші із татом і добре їх запам`ятовує. Домашні завдання [PERSON] завжди виконував, шкільним приладдям він був забезпечений, зошити обгорнуті. Його матір завжди приймала активну участь у вихованні дитини. На перший дзвоник [PERSON] приходив з обома батьками, вдягнений у вишиванку. Він ніколи не скаржився на погану атмосферу в сім`ї, на поведінку батька. Під час навчального року дитина не хворіла, тільки одного разу в 3 класі він повідомив, що порізав ніжку та показав незначний поріз. Заслухавши пояснення сторін та представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини першої статті 10\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Відповідно до ст.\~150\~Сімейного Кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом частини першої статті 170\~СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Правовий сенс відібрання дитини за ст. 170 СК України полягає в екстреності прийняття рішення на захист дитини, коли зволікання може призвести до негативних наслідків для дитини, пов`язаних з небезпекою для її життя здоров`я і морального стану. Отже, відібрання дитини за рішенням органу опіки та піклування чи прокурора це тимчасовий засіб захисту прав дитини. Триваючим засобом захисту прав дитини є рішення суду. При цьому позитивне вирішення позову про відібрання дитини у виняткових випадках, встановлених у ч.2 ст.170 СК України це по суті не відібрання дитини, адже дитина вже відібрана, а лише судове підтвердження його законності та обґрунтованості. При вирішенні спірної ситуації судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17.02.2009, виданого виконавчим комітетом Брідоцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис №02 (а.с.7) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 04.09.2018. Батьком [PERSON] в свідоцтві про народження зазначено [PERSON] , відомості про якого записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері (а.с.8). Згідно довідки виконкому Чуньківської сільської ради №221 від 11.09.2018 [PERSON] має інших малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] , дочку [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] , батьком яких є співмешканець відповідачки [PERSON] 1979 р.н. Син [PERSON] в с. Чуньків не зареєстрований, інші діти зареєстровані та проживають в с. Чуньків (а.с.24). 22 грудня 2018 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що складено актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.12.2018 року серії [NUMBER] , виданим виконкомом Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с.103, 101). Відповідач та її чоловік ніде не працюють, родина фактично живе за рахунок державної допомоги на дітей та, зі слів відповідачки з тимчасових неофіційних заробітків її чоловіка [PERSON] . По відношенню до даної сім`ї здійснювався соціальний супровід, починаючи від травня 2018 року, коли, в ході планового виїзду в с. Чуньків з метою обстеження сімей, які перебувають на обліку, спеціалісти служби у справах дітей та фахівці районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді провели обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , під час якого встановили, що в будинку був безлад, в повітрі відчувався стійкий запах від мишачого посліду, санітарно-гігієнічні умови були незадовільні, що підтверджується відповідним Актом обстеження від 03.05.2018 (а.с.10). В кінці серпня 2018 року до служби у справах дітей звернулася бабуся малолітнього [PERSON] , яка повідомила, що її онук від липня 2018 року проживає в неї з дозволу матері, [PERSON] , яка відвезла дитину на літній відпочинок до бабусі. Проте, коли матір повернулася за онуком, щоби забрати його за своїм місцем проживання в с. Чуньків Заставнівського району, хлопчик категорично відмовився повертатися в сім`ю матері, мотивуючи це тим, що зазнає там систематичного насильства від свого вітчима [PERSON] . 31 серпня 2018 року спеціалістами служби у справах дітей Заставнівської РДА проведена розмова з малолітнім [PERSON] для з`ясування обставин, які спричинили відмову хлопчика проживати в сім`ї матері. В ході бесіди з дитиною стало відомо, що він проживає в сім`ї бабусі від липня 2018, куди його відвезла мама, проте, через те, що вітчим постійно його б`є та знущається над ним, хлопчик категорично відмовився повертатися в сім`ю матері. Зі слів дитини було з`ясовано, що протягом тривалого часу вітчим вчиняв над ним насильство, завдавав йому побоїв, принижував честь і гідність, наніс поріз ножем по нозі, від чого залишився рубець. Хлопчик підтвердив, що вітчим його порізав ножем, а матір приховала даний факт і навіть не звернулася по медичну допомогу. Були випадки, коли вітчим, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, змушував хлопчика прокидатися від сну та присідати, а матір в цей час рахувала кількість присідань. Дитина зазначила, що в бабусі йому добре та проживати він хоче з нею. Під час бесіди з дитиною його мати перебувала в приміщенні райдержадміністрації, тому хлопчику було запропоновано зустрітися з матір`ю, на що він відповів відмовою. Зазначене підтверджується відповідним Актом про з`ясування думки малолітнього [PERSON] щодо його бажання тимчасово проживати в сім`ї бабусі [PERSON] ( а.с.12). Дізнавшись про насильство над дитиною, 31.08.2019 орган опіки та піклування звернувся із повідомленням до Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП у Чернівецькій області з проханням надати інформацію про факти притягнення до відповідальності вітчима та матір дитини(а.с. 17). З копій наданих документів встановлено, що 28.07.2018 [PERSON] та [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 статті 184 КУпАП ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, у вигляді попередження ( а.с.18,19). Крім цього, постановою по справі про адміністративне правопорушення від 02.08.2018 [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності за статтею 180 КУпАП - доведення неповнолітнього до стану алкогольного сп`яніння та винесено стягнення у вигляді накладення штрафу. З фабули постанови вбачається, що 18.07.2018 біля 16:45 год. [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, запропонувавши малолітньому [PERSON] скуштувати пива, довів його до стану алкогольного сп`яніння (а.с.21). Про те, що в даній сім`ї відбуваються випадки протиправної поведінки по відношенню до дружини та дітей, свідчить характеристика на [PERSON] від 21.08.2018 року № 141, видана виконавчим комітетом Чуньківської сільської ради, в якій зазначається, що він проживає зі співмешканкою [PERSON] , з якою народив та виховує чотирьох дітей, офіційно не працює, зловживає спиртними напоями, в стані алкогольного сп`яніння влаштовує сварки, які супроводжуються насильством в сім`ї. На зауваження голови сільської ради та депутата округу не реагує (а.с.22). Враховуючи ситуацію, байдуже ставлення матері до власного сина, небажання захистити його від насильства вітчимом та створити комфортні умови проживання, враховуючи відмову хлопчика повертатися в сім`ю, де його ображають, та в якій він не має захисту від насильства і жорстокого поводження, органом опіки та піклування Заставнівської РДА 31.08.2018 видано розпорядження №262-р про здійснення негайного відібрання малолітнього [PERSON] від матері, перебування в сім`ї якої становить загрозу для життя і здоров`я дитини, а також тимчасове влаштування дитини в сім`ю бабусі [PERSON] (а.с.14). Того ж дня 31.08.2018 згідно наказу служби у справах дітей Заставнівської РДА №16 малолітнього [PERSON] взято на облік дітей позбавлених батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі [PERSON] жительки с. Брідок до прийняття рішення про влаштування дитини ( а.с.15). В подальшому 05.09.2018 методистом-психологом РМК [PERSON] було здійснено вивчення сімейних, міжособистісних взаємостосунків та емоційний стан хлопчика. Обстеження за різними методиками свідчать про те, що у дитини відсутній емоційний зв`язок з мамою та вітчимом. Він почуває себе відчуженим, тривожним, із заниженою самооцінкою, відсутністю впевненості в собі. [PERSON] чутливий, вразливий, тривожний. У хлопчика можуть проявлятися нервові зриви та істерика у зв`язку з тим, що він системно зазнавав насильства з боку вітчима, а саме фізичного, емоційного та психологічного. Для хлопчика найбільш значимими є його менші брати і сестри, а також бабуся, дідусь по маминій лінії, та дядьки. Як висновок, дитина тривалий час перебуває у тривожному стані, проживання у родині з матір`ю та вітчимом негативно відображається на психічному здоров`ї хлопчика (а.с.16). Зазначені обставини також підтверджуються показаннями свідків [PERSON] - директора районного центру СССДМ та [PERSON] - головного спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї Заставнівської РДА., які показали, що сім`я [PERSON] з травня 2018 року перебуває на обліку, як така, що має складні життєві обставини. Виїздом по місцю проживання [PERSON] було встановлено, що її сім`я є багатодітною, батько зловживає алкогольними напоями, житло не прибране, сім`я не забезпечена необхідними продуктами харчування, на момент візиту їжі не було приготовлено. Проте через місяць спостереження за вказаною сім`єю було встановлено, що [PERSON] виправилася. В подальшому, розглянувши звернення малолітнього [PERSON] та його бабусі із заявою про вчинення над ним знущання та встановивши наявність жорстокого поводження вітчима над дитиною та байдужого ставлення до цього його матері, спеціалістами органу опіки та піклування було прийнято рішення про негайне відібрання [PERSON] від матері і тимчасове влаштування в сім`ю бабусі, що в подальшому позитивно вплинуло на розвиток здібностей до опанування знань у хлопчика, його успішність у школі значно покращилася. За час проживання із дідусем і бабусею хлопчик дуже сильно прив`язався до них. Також під час розмови із вітчимом з приводу виниклої конфліктної ситуації було встановлено, що застосування силових методів виховання до дитини, на його думку, є нормою. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] - чоловік відповідача [PERSON] , вітчим малолітнього [PERSON] суду показав, що на даний час він проживає в с. Чуньків разом із дружиною та чотирма спільними дітьми. Старший син його дружини [PERSON] , народився у неї від спільного проживання з іншим чоловіком до того, як він з нею познайомився. З часу спільного проживання з відповідачкою [PERSON] називав його татом. Пояснив, що неприязних відносин у нього до [PERSON] немає, до нього він відноситься як до своєї дитини, проте з ним він рідко спілкувався, оскільки постійно був зайнятий на роботі. Дружина займалася вихованням сина, слідкувала за його навчанням, примушувала вчити уроки. Під час навчання у школі у [PERSON] були середні успіхи. На даний час він із [PERSON] не спілкується, оскільки хлопчик уже рік проживає у матері дружини в с. Брідок. Батьки відповідачки неодноразово забирали усіх дітей до себе в село, а назад додому їх постійно повертала лише дружина, оскільки у нього із її батьками негативні відносини і він із ними не спілкується. Йому відомо, що їх сім`я перебуває на обліку у органі опіки та піклування через їх відношення до [PERSON] , проте з ним з цього приводу представники служби у справах дітей не спілкувалися і він у даній службі не був. Пояснив, що він міг накричати на хлопчика та вдарити по сідницях, проте лише у виховних цілях. Висловив міркування з приводу того, що дітей потрібно з дитинства навчати працювати, прибирати, збирати картоплю. У вихідні дні вони гралися у шашки, хто програвав той присідав. Маючи намір залучити [PERSON] до спорту, він інколи змушував його віджиматися. За час спільного проживання із [PERSON] у нього були конфлікти із останньою, в ході яких він підіймав на неї руку. Одного разу, коли дружина втекла від нього, він просив у неї пробачення. До адміністративної відповідальності він не притягувався. Заперечував факти, наведені [PERSON] , який стверджував, що він змушував його гавкати та закривав його у скрині. Також пояснив, що поріз ножем на нозі був здійснений випадково, коли він чистив коропа, а Саша в той час знаходився біля нього. З приводу надання медичної допомоги дитині стверджував, що в разі такої необхідності дружина зверталася із сином до лікарів. Вказав, що на його думку, це теща налаштувала хлопчика проти нього, проте пояснити мотиви повернення дитини до додому не зміг. Досліджений в судовому засіданні висновок експерта №5-Е від 30.01.2019 підтверджує факт жорстокого поводження з боку [PERSON] по відношенню до свого пасинка [PERSON] із застосуванням фізичного насильства та спростовує його показання про відношення до [PERSON] , як до рідного сина. Судовим експертом при проведенні медичної експертизи встановлено, що у неповнолітнього [PERSON] маються рубці на голові, обличчі, правому стегні. Дані рубці являються наслідком загоєння старих ран, термін іх утворення більше року. Рани на голові і обличчі найбільш вірогідніше були спричинені твердими тупими предметами, цілком можливо при обставинах, на які вказав малолітній [PERSON] , внаслідок нанесення йому ударів пластмасовою лялькою по обличчі і скляною нерозбитою банкою по голові, можуть відповідати терміну на вересень 2017 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Рана на правому стегні виникла від дії гостро-ріжучого предмету, цілком можливо від глибокого порізу леза ножа при обставинах, на які вказав малолітній [PERSON] внаслідок нанесення йому одного удару лезом ножа сторонньої особи на правому стегні, може відповідати терміну вересень 2017 року і відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Після спричинення ушкоджень, потерпілому малолітньому [PERSON] кваліфікована первинна медична допомога не надавалася. Якщо б малолітньому [PERSON] була своєчасно надана первинна кваліфікована медична допомога (а саме ушивання ран), тоді б рани зажили первинним натягом без ускладнень і рубці на тілі були б значно менших розмірів (а.с.90). Відповідно до частин першої та другої статті 171\~СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Зазначена правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №402/428/16-ц. Під час розгляду даної справи судом була вислухана думка малолітнього [PERSON] , [INFO] , що досяг віку, в якому здатний формулювати свої погляди, який повідомив, що на даний час він закінчив 4 клас і проживає разом із бабусею в с. Брідок. За час проживання із матір`ю і вітчимом йому жилося дуже погано, оскільки вони знущалися над ним. Зокрема, вітчим, який звертався до нього по прізвиську, часто змушував його серед ночі віджиматися від підлоги та присідати, а мати при цьому вела підрахунок. Під час забою гусей в їх господарстві, вітчим підійшов до нього і наніс йому поріз ножем по нозі, внаслідок чого потекла кров. Для того, щоб зупинити кровотечу матір притулила до ноги шматок сала і сказала, що до весілля рана загоїться. Іще одного разу, коли він спав, вітчим наніс йому поріз біля носа, внаслідок чого потекла кров. Був випадок, коли вітчим наніс йому удар по голові пластмасовою лялькою. Від удару потекла кров, проте матір лише сказала йому, щоб він помив голову. Крім цього, вітчим змушував його гавкати до собаки, вказані обставини в присутності матері він записував на мобільний телефон. Коли мама залишала його із вітчимом, він годував його лише яйцями, картоплею та грибами. При цьому, до вітчима часто приходили [PERSON] , і його часто посилали в магазин за спиртними напоями. Якось вітчим зачинив його у скрині, а менший брат почув, що він там знаходиться і відчинив її. Про вказаний вчинок він не розповідав матері, оскільки вона його ніколи не захищала. Навпаки, вона погрожувала йому, що якщо він розповість про поріз ножем на нозі, вона його віддасть у дитячий будинок. Також вона неодноразово наносила йому удари ногами по тілі. Одного разу вона била його в школі, драла за вуха, вдарила по обличчю, проте йому так і не відомо з якої причини. Матір ніколи не надавала йому медичну допомогу, коли у нього були головні болі, болі в ділянці живота, кровотечі і не зверталася за допомогою до медичних працівників. Він неодноразово намагався втекти з с. Чуньків, проте його ловили і наказували за такі вчинки. На даний час йому добре живеться у бабусі, він не сумує за матір`ю та не хоче їй повідомляти свій номер телефону. За час навчання у Чуньківській загальноосвітній школі він був найгіршим учнем у класі, матір говорила йому, що за таких умов він піде працювати на будівництво. Уроки він завжди готував самостійно, самостійно підіймався та одягався до школи, не снідав. Мама вранці завжди спала та до школи його не проводжала. Проте за час навчання у новій школі рівень його знань значно покращився, він є одним із найкращих учнів класу, його улюбленим предметом є природознавство, надалі він [PERSON] стати лікарем. Крім цього, він займається футболом. Вказав, що не хоче повертатися додому до матері, оскільки вони з вітчимом погано відносяться до нього, крім того у попередній школі мало місце також погане відношення. Відповідно до частини сьомої статті 7\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України»,\~\~\~№ 39948/06, § 50, від 18 грудня 2008 року). Дослідивши всі докази в сукупності, встановивши винну поведінку матері у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, а також реальну загрозу здійснення протиправних дій по відношенню до сина [PERSON] з боку близького оточення матері (її чоловіка [PERSON] ) з`ясувавши думку дитини щодо заявленого спору, який безпосередньо стосується питання про подальше його місце проживання суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження виключні обставини, які свідчать про те, що залишення сина у матері є небезпечним для його життя, здоров`я і морального виховання. За таких обставин суд також приходить до висновку про законність та обґрунтованість розпорядження органу опіки та піклування Заставнівської РДА №262-р від 31.08.2018 про негайне відібрання дитини від відповідачки, у зв`язку з тим, що остання через байдуже ставлення до власного сина, небажання його захистити від жорстокого поводження з боку свого чоловіка та створення комфортних умов проживання неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, що створювало загрозу для його психічного, фізичного здоров`я та морального виховання. Суд прийшов до таких переконливих висновків, зважаючи на те, що навіть після відібрання дитини у відповідачки, остання не виправила ситуацію та не змінила свого способу життя в повній мірі на підтвердження того, що відпали причини, які перешкоджали належному вихованню сина. В судовому засіданні не встановлено, що мати вживає дієвих заходів для повернення сина, виконує рекомендації соціальних служб для створення сприятливих умов проживання та виховання дитини в комфортних умовах сімейного затишку. Ці обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 29.08.2019, складеним працівниками соціальних служб через рік після негайного відібрання сина від матері, яким встановлено, що санітарний стан приміщення, в якому проживає сім`я незадовільний, у кімнатах брудно, не прибрано, постільна білизна брудна, продукти харчування відсутні. Зазначене свідчить про неготовність матері [PERSON] забезпечити належні умови для проживання і виховання. Доводи представника відповідача [PERSON] [PERSON] , що відповідачка належним чином виконує свої батьківські обов`язки та додані характеристики на батьків, довідки про стан здоров`я дітей, акт обстеження умов проживання сім`ї не спростовують фактів, встановлених в судовому засіданні. При цьому суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] вчителя початкових класів Чуньківського НВК, оскільки остання жодного разу не відвідувала сім`ю свого учня, отже не володіла в повному обсязі інформацією про життя родини, в якій вітчим жорстоко поводився з малолітньою дитиною. За таких обставин, виходячи виключно із інтересів дитини, враховуючи його психологічний та моральний стан, думку стосовно небажання подальшого проживання з матір`ю та вітчимом, суд вважає за доцільне відібрати малолітнього сина [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. При цьому суд вважає за необхідне у відповідності до ч.1 ст.170 СК України передати дітей Заставнівській районній державній адміністрації як органу опіки і піклування для подальшого вирішення питання про остаточну (а не тимчасову) передачу бабусі [PERSON] , оскільки така позовна вимога не була заявлена позивачем та не вирішувалася судом під час розгляду даної справи. Як правило, відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом, який має безстроковий характер. Тому суд звертає увагу на те, що відібрання дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав є превентивною мірою, що дає можливість цим особам усвідомити протиправність своєї поведінки та виправити її. Відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав надає їм можливість усунути причини, через які дітей відібрано. Тому, у разі їх усунення, мати може звернутися до суду із заявою про повернення їй дитини у відповідності до ч.3 ст.170 СК України. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України\~\~при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання\~\~про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 182\~Сімейного кодексу\~України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~\~інші обставини, що мають істотне значення. Згідно приписів ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Роз`яснення в абз.4 п.17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Згідно довідки, виданої Заставнівською районною філією Чернівецького обласного центру зайнятості №27/6/2404.01-18 від 04.09.2018 відповідач [PERSON] , як безробітня не зареєстрована (а.с.25). Згідно довідок від управління праці та соціального захисту населення Заставнівської райдержадміністрації №№ 4214, 4215, 4216 від 05.09.2018 року за період з січня по серпень 2018 року [PERSON] отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в сумі 31096,65 гривень, щомісячну одноразову допомогу при народженні 3-х дітей в сумі 24653,36 гривень, допомогу на дитину одиноким матерям в розмірі 8435,57 гривень, виплату якої в серпні 2018 року припинено. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи заявлений в позовній заяві уточнений розмір аліментів відповідачкою не оспорювався. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка офіційно не працює, є здоровою особою працездатного віку, має на утриманні ще 4-х малолітніх дітей, спроможна утримувати своїх дітей на рівні мінімального гарантованого розміру, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з неї аліментів на утримання сина [PERSON] на користь навчального закладу, органу опіки та піклування чи осіб, яким остаточно будуть передана дитина в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, або до вирішення питання про повернення дитини матері. На підставі викладеного, ст.ст. 8,10,12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 ст.ст. 7, 164, 170, 171 СК України, ст. ст. 12, 13, \~81, 141, 258, 259,\~263,\~265,\~268\~ ЦПК України, суд,

Outcome: partial