Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У липні 2014 року до суду надійшла позовна заява Зінов»єва Ю.І., Зінов»єва А.Ю. до ТДВ Страхова Компанія «Кредо», ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19 листопада 2013 року близько 21 години 30 хвилин на 86 км автодороги Полтава-Олександрія з вини водія [PERSON], який керував автомобілем - сідельним тягачем «Volvo», державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом-цистерною «С438», державний номерний знак [NUMBER], під час виконання трудових обовязків в ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс». Зважаючи на викладене, позивачі просили суд задовольнити їх позовні вимоги. В жовтні 2014 року позивачі [PERSON]»єв Ю.І., Зінов»єв А.Ю. подали до суду заяву про збільшення позовних вимог та остаточно просили суд стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 49422 грн. 85 коп., моральну шкоду в сумі 200000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 05 серпня 2014 року за клопотанням адвоката відповідача [PERSON] [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів, залучено [PERSON] Позивачі в судове засідання не зявились, але їх інтереси в судовому засіданні представляв адвокат [PERSON] В судовому засіданні адвокат позивачів [PERSON] позовна вимоги підтримав. Представник відповідача ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з Товариства суми франшизи визнала, в іншій частині заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але його інтереси в судовому засіданні представляв адвокат [PERSON] Адвокат відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сума збитків повинна бути стягнути з Страхової компанії, за мінусом франшизи. Представник відповідача ТДВ Страхова Компанія «Кредо» в судове засідання не з'явився, але суду подав письмову заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позивних вимог та розглянути справу без участі представника Товариства. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивачів, [PERSON] в судове засідання не з'явився, але суду надав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб. Суд, вислухавши пояснення адвоката позивачів, адвоката відповідача, представника відповідача та, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Справа розглядалась судами та за результатами розгляду Ленінський районний суд м. Полтави 18 листопада 2015 року ухвалив рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково та стягнув з ТДВ Страхова Компанія «Кредо» на користь Зінов»єва Ю.І. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, кошти в сумі 5000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 91 грн. 60 коп., а всього 5091 грн. 60 коп.; з ТДВ Страхова Компанія «Кредо» на користь Зінов»єва А.Ю. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, кошти в сумі 7590 грн. 06 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 219 грн. 85 коп., а всього 12809 грн. 91 коп.; з ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» на користь Зінов»єва Ю.І. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, кошти в сумі 3000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 54 грн. 96 коп., а всього 3054 грн. 96 коп.; з ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» на користь Зінов»єва А.Ю. в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 5000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 146 грн. 57 коп., а всього 5146 грн. 57 коп., в іншій частині в задоволенні позову Зінов»єва Ю.І., Зінов»єва А.Ю. відмовлено. Апеляційний суд Полтавської області рішенням від 21 січня 2015 року скасував рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Зінов»єва Ю.І. про відшкодування вартості відновлюваного ремонту та витрат на евакуацію транспортного засобу та в цій частині ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги Зінов»єва Ю.І. про відшкодування вартості відновлюваного ремонту та витрат на евакуацію транспортного засобу задоволено частково та стягнуто з ТДВ Страхова компанія «Кредо» на користь Зінов»єва Ю.І. 21066 грн. 03 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодженням автомобіля, та 1000 грн. витрат на евакуацію автомобіля, а всього 22066 грн. 03 коп., зобовязано Зінов»єва Ю.І. після виплати відшкодування передати ТДВ Страхова компанія «Кредо» пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ» 21083, державний номерний знак [NUMBER], в іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 22 липня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21 січня 2015 року в частині, в якій позовні вимоги Зінов»єва Ю.І., Зінов»єва А.Ю. до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволені скасовано та справу в цій часині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, які передані касаційною інстанцією на новий судовий розгляд, та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 01 липня 2010 року згідно з наказом № 212 від 26 червня 2010 року працює водієм автотранспортних засобів (з перевезення небезпечних вантажів) автотранспортного господарства в ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс». 19 листопада 2013 року [PERSON] у звязку з виконанням трудових обовязків керував автомобілем - сідельним тягачем «Volvo», державний номерний знак [NUMBER], з напівпричепом-цистерно «С438», державний номер [NUMBER], що підтверджується подорожнім листом № 434175 від 19 листопада 2013 року. Автомобіль - сідельний тягач «Volvo», державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом-цистерною «С438», державний номерний знак [NUMBER], перебувають у користуванні ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» на підставі договору найму транспортних засобів № 02-11 від 30 червня 2011 року, укладеного з ТОВ «Скайбер», який діє до 31 грудня 2014 року. 19 листопада 2013 року близько 21 годин 30 хвилин [PERSON], керуючи вантажним автомобілем - сідельним тягачем «Volvo», державний номерний знак [NUMBER] з напівпричепом-цистерно «С438», державний номерний знак [NUMBER], рухався по автодорозі Полтава-Олександрія в напрямку від м. Полтава до м. Олександрії та на 86 км + 300 м згаданого автошляху при зустрічному роз'їзді з автомобілем «МАЗ», державний номерний знак [NUMBER], з бортовим причепом «МАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], водій [PERSON], в порушення вимоги п. 10.1 та п. 1 Розділу 34\~Правил дорожнього руху\~України, не переконався у безпечності зміни напрямку руху та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху і як наслідок зіткнення з автомобілем «МАЗ» під керуванням водія [PERSON], та легковим автомобілем «ВАЗ 21083», державний номерний знак [NUMBER], під керування водія Зінов»єва Ю.І., який теж рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 21083» Зінов»єв Ю.І. отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритого осколкового перелому акроміального відростку лівої лопатки зі зміщенням та розходженням фрагментів; забоїв та саден шкіри верхньої та лівої нижніх кінцівок, обличчя зліва, а пасажир автомобіля «ВАЗ 21083» Зінов»єв А.Ю. внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: закритого косо-гвинтового, осколкового перелому на межі середньої та дистальної третини правого плеча зі зміщенням, заходженням та кутовою деформацією. Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 липня 2014 року визнано доведеною вину [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначене покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. Звільнено [PERSON] від відбування призначеного судом основного та додаткового покарання у звязку з актом амністії. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 жовтня 2014 року вказаний вирок в частині призначеного покарання та звільнення від нього у зв'язку з актом амністії залишений без змін, та вступив в законну силу. Вирішуючи позовні вимоги позивачів про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пошкодженням автомобіля, понесенням витрат його на евакуацію, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля - сідельного тягача «Volvo», державний номерний знак [NUMBER], який разом з напівпричепом-цистерною «С438», державний номерний знак [NUMBER], перебувають у користуванні ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» на підставі договору найму транспортних засобів № 02-11 від 30 червня 2011 року, укладеного з ТОВ «Скайбер», застрахована власником транспортного засобу в ТДВ Страхова Компанія «Кредо» згідно з полісом № АВ/8291352 від 24 грудня 2012 року. Згідно з п. 2 вказаного полісу страховим випадком є подія, внасілдок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу (сідельного тягача «Volvo», державний номерний знак [NUMBER]) і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи. Відповідно до п.п. 3, 4 полісу строк його дії встановлений з 24 грудня 2012 року по 23 грудня 2013 року, а страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю - у розмірі 100 000 грн. 00 коп., за шкоду, заподіяну майну 50000 грн. 00 коп., франшиза 500 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В ч. 1 ст. 985 ЦК України встановлено, що страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. [PERSON] повідомив страховика ТДВ Страхова Компанія «Кредо» про страховий випадок дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 19 листопада 2013 року, - по телефону на Call-центр страхової компанії 25 листопада 2013 року. В пунктах 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Заява позивачів [PERSON]»єва Ю.І., Зінов»єва А.Ю. про страхове відшкодування за ДТП, яка сталась 19 листопада 2013 року, надійшла на адресу страхової компанії 08 вересня 2014 року та відповідно до листа ТДВ Страхова Компанія «Кредо» № 12/11-14(01) від 12 листопада 2014 року рішення за вказаною заявою не прийняте. Згідно зі ст. 28 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року роз'яснив, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтямим35, 36 ЦПК України, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін. Автомобіль «ВАЗ 21083», реєстраційний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС 023119, виданого РЕВ 2-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 28 вересня 2006 року, належить на праві власності [PERSON] На підставі довіреності від 04 травня 2012 року, виданої [PERSON] та посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, останній передав у користування [PERSON] користувався автомобілем «ВАЗ 21083», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно копії розписки [PERSON] від 14 жовтня 2013 року він отримав від Зінов»єва Ю.І. кошти за автомобіль в сумі 30000 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Зінов»єв Ю.І. на законних підставах володів, користувався вказаним автомобілем, тому в разі його пошкодження має право на отримання матеріального відшкодування. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 46 від 08 квітня 2014 року, виконаним експертом НДЕКЦ УМВС України в Полтавській області під час досудового розслідування кримінального провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21083», реєстраційний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер ХТА210830Р1376007, на дату оцінки складає 30796 грн. 15 коп., матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля на дату оцінки складає 21066 грн. 03 коп. Отже, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21083», реєстраційний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер ХТА210830Р1376007, до дорожньо-транспортної пригоди складає 21066 грн. 03 коп. Згідно звіту про оцінку майна А11/01 від 19 листопада 2015 року залишкова (утилізаційна ) вартість автомобіля «ВАЗ 21083», реєстраційний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер ХТА210830Р1376007, після дорожньо-транспортної пригоди складає 2714 грн. 00 коп. Стаття 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що автомобіль Зінов»єва Ю.І. є знищеним, тому він має право на отримання страхового відшкодування в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що становить 18352 грн. 03 коп. ( 21066 грн. 03 коп. (ринкова вартість автомобіля до ДПТ) 2714 грн. 00 коп. (вартість автомобіля після ДТП) та витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в сумі 1000 грн. 00 коп. Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Таким чином, з ТДВ Страхова Компанія «Кредо» на користь позивача [PERSON]»єва Ю.І. підлягає стягненню 17852 грн. 03 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП пошкодженням автомобіля, та 1000 грн. 00 коп. витрат на евакуацію автомобіля, а з відповідача ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» на користь позивача [PERSON]»єва Ю.І. підлягає стягненню 500 грн. 00 коп. (розмір франшизи) в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП пошкодженням автомобіля. Позовні вимоги Зінов»єва А.Ю. про стягнення з відповідачів витрат на лікування підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Обґрунтовуючи позовні вимоги до ТДВ Страхова Компанія «Кредо», ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, позивач [PERSON]»єв А.Ю. вказував на те, що вимушений був лікуватись у звязку з травмами, отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та поніс витрати на лікування. На підтвердження понесення витрат на лікування позивач [PERSON]»єв А.Ю. надав суду оригінали чеків, рахунки щодо оплати за придбання лікарських засобів та засобів для догляду на загальну суму 7892 грн. 71 коп. (т. 1 а.с. 29, 33-34). В ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, повязана з лікуванням потерпілого. Відповідно до ст. 24 вказаного Закону у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя. Вирішуючи позовні вимоги Зінов»єва А.Ю., суд бере до уваги той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19 листопада 2013 року з вини водія [PERSON], він отримав тілесні ушкодження у виді закритого косо-гвинтового, осколкового перелому на межі середньої та дистальної третини правого плеча зі зміщенням, заходженням та кутовою деформацією, у звязку з чим перебував на лікарняному та відповідно до Виписки з медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого № 7831 від 06 грудня 2013 року в період з 20 листопада 2013 року до 06 грудня 2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в 1-ій міській клінічній лікарні м. Полтави, 21.11.2013 року йому проведено операцію: МОС правої плечової кістки пластиною LCP та 9-ма гвинтами, призначалось лікування наступними лікарськими засобами: зінацеф, метрагіл, Фраксипарін, перев'язки зі спиртовим розчином хлорофіліпту, рекомендовано Д-нагляд травматолога за місцем проживання, фіксуюча пов'язка до 6 тижнів з послідуючим рентген-контролем, остеогенон та ЛФК (т. 1 а.с. 28). На підтвердження факту придбання набору імплантів, застосованих під час проведення операції, позивач [PERSON]»єв А.Ю. надав суду оригінал рахунку-фактури ФОП [PERSON] № 2011/263 від 20 листопада 2013 року та товарного чеку від 20 листопада 2013 року, згідно з якими сплачено загальну вартість вказаних товарів розмірі 6250 грн. 00 коп. З сукупності чеків, наданих суду вказаним позивачем на підтвердження витрат на лікування, вбачається, що на придбання ліків, лікарських засобів та виробів медичного призначення, зазначених у виписці з медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого № 7831 від 06 грудня 2013 року, витрачено кошти в загальній сумі 1340 грн. 06 коп. Дані, що містяться в деяких інших чеках, не дають підстав встановити, за яких саме товар здійснено оплату, а деякі зазначені лікарські засоби не є такими, що призначались Зінов»єву А.Ю. у звязку з лікуванням від травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, у звязку з чим витрати на їх придбання відшкодуванню не підлягають. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог Зінов»єва А.Ю. про стягнення витрат на лікування та необхідність стягнення на його користь з ТДВ Страхова Компанія «Кредо» коштів у загальній сумі 7590 грн. 06 коп. Вирішуючи позовні вимоги Зінов»єва Ю.І., Зінов»єва А.Ю. про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд виходить з наступного. Судом достовірно встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 19 листопада 2013 року, позивачі [PERSON]»єв Ю.І., Зінов»єв А.Ю. зазнали травм, що призвело до зміни звичного ритму і способу життя, фізичних страждань, моральних переживань та інших негативних наслідків, а відтак, не викликає сумніву той факт, що вказаною подією та ушкодженнями здоров'я їм заподіяно моральну шкоду. Як встановлено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Разом з тим, за змістом положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. В п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року розяснено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Згідно розяснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня1995року, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] під час ДТП керував автомобілем у звязку з виконанням трудових обовязків в ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», суд вважає, що позовні вимоги Зінов»єва Ю.І., Зінов»єва А.Ю. до відповідача [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія сідельного тягача «Volvo», державний номерний знак [NUMBER], який на підставі договору найму перебуває у володінні ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», застрахована власником транспортного засобу ТОВ «Скайбер» згідно з полісом № АВ/8291352 від 24 грудня 2012 року. Вказаний транспортний засіб перебуває у володінні ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» на підставі договору найму транспортних засобів № 02-11 від 30 червня 2011 року, укладеного з ТОВ «Скайбер», а відтак виходячи з положень ст. 20-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до вказаної особи переходять права та обовязки страхувальника. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Як встановлено в ст. 23 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що позивачам [PERSON]»єву Ю.І., Зінов»єву А.Ю. як потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує, що ними в порушення вимог ст. 23 ЦК України та розяснень, що містяться в п. 4 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», не обґрунтовано, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди у сумі по 100 тисяч гривень, та якими доказами це підтверджується. А тому з урахуванням характеру, обсягу та тривалості моральних страждань, яких зазнав кожен з позивачів у звязку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями, а також тривалості лікування та ступеню негативних змін в житті кожного з них, з дотриманням вимог розумності і справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди,ь заподіяної позивачу [PERSON], можливо визначити в сумі 8000 грн., а позивачу [PERSON] в сумі 10000 грн. 00 коп. В п. 9.3, 9.4 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю чи здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Так, згідно з полісом № АВ/8291352 від 24 грудня 2012 року страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров"ю - у розмірі 100\~000 грн. 00 коп. Відповідно до положень ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Відтак, з урахуванням розміру страхової суми (ліміту відповідальності) ТДВ Страхова Компанія «Кредо», визначеного у полісі № АВ/8291352 від 24 грудня 2012 року, зазначеним страховиком має бути відшкодовано кожному з позивачів як потерпілим внаслідок ДТП за участю застрахованого відповідачем транспортного засобу з вини його водія моральна шкода у розмірі по 5000 грн. 00 коп. Інша ж частина моральної шкоди, загальний розмір якої визначений судом, підлягає відшкодуванню роботодавцем винної особи [PERSON] - відповідачем ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс». На користь Зінов»єва Ю.І. підлягає стягненню з ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» сума моральної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп., на користь Зінов»єва А.Ю.мморальну шкоду в розмірі 5000 грн.00 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог Зінов»єва Ю.І., Зінов»єва А.Ю. про відшкодування моральної шкоди та з урахуванням того, що ТДВ Страхова Компанія «Кредо» залучена позивачами до участі в даній справі в якості відповідача поряд з ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», згідно чинного законодавства несе відповідальність за моральну шкоду, як частину шкоди, заподіяної життю і здоров"ю осіб, які є потерпілими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вважає до доцільне стягнути з вказаних двох відповідачів моральну шкоду на користь позивачів у розмірах, визначених вище. На підставі викладеного,

Outcome: partial