Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У жовтні 2015р. до суду надійшов позов ТОВ "Порше Мобіліті" до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованість та збитки відповідно до Кредитного договору №50009372 (далі - Договір) від 01.07.2013р. Вимоги обґрунтовано тим, що 01.07.2013р. між товариством та [PERSON] був укладений Договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит у сумі 130 173,14 грн., що еквівалентно на дату складання договору 15957,48 доларів США, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, 2013року випуску, та додатковий кредит в сумі 58583,90грн., що еквівалентно на дату складання договору 7181,60 доларів США, з цільовим призначенням для оплати страхових платежів, строком на 60 місяців зі змінною відсотковою ставкою 9,90%. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. З метою забезпечення виконання зобов'язання поручителем за вказаним договором виступив [PERSON]. У зв'язку з систематичним невиконанням умов договору 18.11.2014р. відповідачам були направлені вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за Договором. В добровільному порядку відповідачі заборгованість за Договором не сплатили, в зв'язку з цим виконання звернуто на предмет застави - автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, 2013року випуску. В результаті чого 15.07.2015р. на рахунок позивача було перераховано 233970,75грн. Таким чином, станом на 02.10.2015р. заборгованість відповідачів складається із заборгованості по самому кредиту в сумі 143 083,44грн., по відсотках в сумі 2444,96грн. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідачів на підставі ст.. 625 ЦПК України 3% річних від простроченої суми в розмірі 740,90грн. Зважаючи на характер своєї господарської діяльності та економічної спеціалізації ринку позивач звернувся до спеціалізованої організації, а саме ТОВ«ЮФ «Вернер» для підготовки процесуальних документів, представництва своїх інтересів в суді, тому просить стягнути з відповідачів завдані збитки в сумі 12000грн., що полягають у вартості послуг ТОВ «ЮФ «Вернер» з урахуванням податку на додану вартість. [PERSON] надала суду зустрічний позов до ТОВ «Порше Мобіліті» в якому просила визнати недійсними п.п.1.3.1, 1.3.2., 1.3.3. Загальних умов кредитування, що є додатком до Договору, визнати зобов'язання за Договором припиненим та повернути кошти, отримані від реалізації предмета застави в сумі 156 144 грн. На підтвердження вимог [PERSON] вказала, що вище зазначені пункти Загальних умов, за якими розмір платежів за кредитом визначено в еквіваленті іноземної валюти, суперечать вимогам ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, враховуючи суми, які вона сплатила на повернення кредитних коштів, а також погашення кредиту внаслідок реалізації предмета застави, вважає, що заборгованість за Договором у неї відсутня, отже Длговір є припиненим. Крім того, ТОВ «Порше Мобіліті» повинен їй повернути суму переплати за Договором в розмірі 156 144грн. В судовому засіданні представник ТОВ «Порше Мобіліті» підтримав первісні позовні вимоги та просив їх задовольнити. Проти задоволенні зустрічного позову заперечував, вказуючи, що він не є обґрунтованим. Представник [PERSON] первісний позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, зазначаючи, що підстави для задоволення позову відсутні. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив в задоволенні первісного позову відмовити, повністю задовольнити зустрічний позов та розглядати справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши докази у їх сукупності, дійшов слідуючого. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01.07.2013р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений Договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит у сумі 130 173,14 грн., що еквівалентно на дату складання договору 15957,48 доларів США, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, 2013року випуску, та додатковий кредит в сумі 58583,90грн., що еквівалентно на дату складання договору 7181,60 доларів США, з цільовим призначенням для оплати страхових платежів, строком на 60 місяців зі змінною відсотковою ставкою 9,90%. З метою забезпечення виконання зобов'язання поручителем за вказаним договором виступив [PERSON]. Також, для забезпечення цього договору між сторонами 03.07.2013р. було укладено договір застави транспортного засобу марки VOLKSWAGEN POLO, 2013р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Пунктом 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3. Загальних умов кредитування (Додаток до кредитного договору) передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених вище особливостей. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору. Сторони погоджуються, що розрахункова сума процентів за відповідний період, після врахування позитивного або від'ємного значення курсової різниці, як зазначено вище, а також сума процентів, що підлягає сплаті за такий період, не можуть мати від'ємне значення. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. У часткову зміну зазначених вище положень Компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту та додаткового кредиту були розраховані за обмінним курсом за безготівковими операціями іншого банку, замість обмінного курсу банку, вказаного вище. У разі несплати позивальником платежів за новим обмінним курсом Компанія матиме право на вимогу про дострокове повернення кредиту. Пунктом 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Відповідно до п. 2.5. Загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів. Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені у Графіку погашення кредиту, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування, із зазначенням у графіку еквіваленту щомісячного платежу в доларах США. Відповідно до вимог ст.. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст.. 526 ЦК України. Згідно зі ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилами ст.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Через невиконання умов Договору, було звернуто виконання на предмет застави - автомобіль марки VOLKSWAGEN POLO, 2013р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті продажу автомобіля через електронні торги, 15.07.2015р. на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» було перераховано 233970,75грн., що підтверджується повідомленням філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк». З розрахунку, наданого ТОВ «Порше Мобіліті», вбачається, що станом на 02.10.2015р. за Договором у [PERSON], [PERSON] виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 6760,38грн., що еквівалентно 143 083,44грн., за процентами 2444,96грн. Крім того, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, також виникла заборгованість в розмірі 740,90грн. Заперечуючи проти задоволення первісного позову [PERSON] та її представник стверджували, що заборгованість перед товариством відсутня, оскільки п.п.1.3.1, 1.3.2., 1.3.3. Загальних умов кредитування, що є додатком до Договору, суперечать вимогам п.3 ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Статтею 192 ЦК України визначено законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (чч. 1, 3 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-79цс14 від 2 липня 2014 року, згідно з ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Отже визначення в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов'язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати. Крім того, виходячи із Загальних умов укладеного між сторонами спору кредитного договору, сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 9.5 вказаних умов, позичальник підтвердив, що Компанія належним чином ознайомила з інформацією, передбаченою ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, а згідно з п. 9.6 цих умов, відповідач підтвердив, що йому надано вичерпну інформацію про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутності правових підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, але не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті. Розмір заборгованості за Договором підтверджений розрахунком, наданим ТОВ «Порше Мобіліті». В первісному позові ТОВ «Порше Мобіліті» заявив вимогу про стягнення заборгованості за ДОговром в солідарному порядку з відповідачів, оскільки [PERSON] виступив як поручитель зобов'язань [PERSON] за кредитними зобов'язаннями. Частинами 1 та 2 статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 ЦК України визначені підстави припинення поруки, зокрема закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п.1.2.3 розділу «Умови поруки» Загальних умов кредитування поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань позичальника на підставі або у зв'язку з договором або будь якою його невід'ємною частиною, в повному обсязі відшкодовує всі платежі, що підлягають сплаті у відповідності до договору протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного письмового повідомлення від Компанії.Строк припинення поруки не встановлено. Отже, в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої ст.. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У справі №6-53цс14 від 17.09.2014р. Верховний Суд України виклав правову позицію, про те, що разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців відзміненої дати виконання основного зобов'язання. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України також у постанові по справі № 6-190цс14. У зв'язку з наявністю у [PERSON] простроченої заборгованості ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк остаточного виконання основного зобов'язання, направивши 18.11.2014р. [PERSON] вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, яку остання отримала 29.11.2014р. Аналогічну вимогу 18.11.2014р. товариство направило й [PERSON], зазначивши, що йому необхідно достроково повернути суму кредиту протягом 10 днів з моменту отримання цієї вимоги. Однак із позовом до [PERSON] та [PERSON] товариство звернулось лише 22.10.2015р., тобто після закінчення шестимісячного строку, наданого для звернення з такими вимогами до поручителя. Отже, в задоволенні первісного позову щодо стягнення заборгованості за Договором з поручителя [PERSON] слід відмовити. Також у своєму позові ТОВ «Порше Мобіліті» просило стягнути збитки, завдані у результаті неналежного виконання Договору, що складаються з витрат, понесених у зв'язку з представництвом інтересів товариства в суді - надання юридичних послуг ТОВ «Юридична фірма «Вернер». Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного вбачається, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв?язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Однак, позивач не надав доказів того, яким чином, за встановлених обставин справи, понесені позивачем витрати у розмірі 12 000 грн, які за своєю суттю є витратами на правову допомогу, є такими, без яких неможливо б було відновлення порушеного відповідачем права, також не навів причинний зв?язок між поведінкою відповідача та витратами на правову допомогу, визначеними позивачем як збитки. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. На підставі ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2194,04 грн.

Outcome: partial