Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона працювала на посаді бухгалтера в ТОВ «Укратоменерго» з 01.10.2013. 09.04.2014 вона звільнена за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні їй не було виплачено заробітну плату за березень -квітень 2014 року у сумі 8677 грн.87 коп. 02.06.2014 вона письмово звернулася до відповідача з проханням сплатити невиплачену заробітну плату проте у відповідь отримала лише телефонний дзвінок з відмовою в вирішенні питання в досудовому порядку. ЇЇ середній заробіток складає 5 000 грн. з ПДВ, вона звільнена 09.04.2014, час затримки на момент подання складає 2 місяці, тому відповідач має сплатити 10000 грн. Тому просила стягнути з відповідача на її користь заробітну плату у розмірі 8 677 грн. 87 коп., середній заробіток у розмірі 10 000 грн. В судовому представник позивача уточнив позовні вимоги, зазначивши, що сума компенсації середнього заробітку станом на 15 липня 2014 року підлягає зменшенню на 7458 грн. - на суму допомоги, яку позивач отримала згідно з довідкою Оболонського районного центру зайнятості від 15.07.2014. Тому стягненню підлягає сума 7542 грн. Також вказав, що порушення трудових прав завдало позивачу страждань та моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень, яка полягає: у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача відповідача, які спричинили: страждання та переживання, позивач знаходиться у ситуації стресу, що повсякчас завдає тяжких страждань, незаконним позбавленням належних їй виплат відповідач принизив її, перетворив на людину другого сорту. . Тому просив стягнути з відповідача на користь позивачки невиплачену заробітну плату у розмірі 8677 грн. 87 коп., компенсацію у розмірі середнього заробітку за час затримки виплати належних звільненому працівникові сум заробітку (зменшену на суму отриманої допомоги), за час з дати звільнення по 15 липня 2014 року у розмірі 7542 грн., відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000 грн. 00 коп., а всього стягнути з відповідача на користь позивача 31219 грн. 87 коп. Представник відповідача позов визнала частково, в частині стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 8 677 грн. 87 коп., в решті позову просила відмовити. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, свідків, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до наказу №52 від 01.10.2013 про прийняття на роботу позивач працювала на посаді бухгалтера в ТОВ «Укратоменерго» з 01.10.2013 наказом № 12-ос про припинення трудового договору від 09.04.2014 позивач звільнена за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно виписці з облікової картки Управління Пенсійного Фонду України в Оболонському районі м. Києва №3060310961 від 19.05.2014 ередній розмір заробітної плати позивача становить 5000 грн. При звільненні позивачу не було виплачено заробітну плату за березень 2014 року у сумі 5000 грн. Та за квітень 2014 року у сумі 3677 грн. 87 коп. - з врахуванням суми компенсації за невикористану відпустку. Заборгованість відповідача по зарплаті за березень - квітень 2014 року склала 8677 грн. 87 коп, що підтверджується випискою з облікової картки Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва №3060310961 від 19 травня 2014 року. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю (КЗпП) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зч. 1 ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день Фактичного розрахунку, а при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як зазначено у п. 20 Постави Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлений рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність. Середній заробіток складає 5 000 грн., позивач звільнена 09.04.2014 час затримки на даний час складає З місяці. Отже відповідач має сплатити на користь відповідача середній заробіток за весь час затримки у розмірі 15 000 грн. Сума компенсації середнього заробітку станом на 15 липня 2014 року підлягає зменшенню на 7458 грн. - на суму допомоги, яку позивач отримала згідно з довідкою Оболонського районного центру зайнятості від 15.07.2014. Тобто, стягненню підлягає сума 7542 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями діями, чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд задовольняє позов щодо відшкодування моральної шкоди частково, оскільки відповідно роз'яснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Позивач довела свій позов щодо стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 15 000 грн., не доведено з яких міркувань визначена ця сума, які протиправні дії скоєні відповідачем, які б давали підстави для відшкодування моральної шкоди в такому розмірі, та чим підтверджена сума моральної шкоди в розмірі 15000 грн., тому суд стягує на користь позивачки 1000 грн. моральної шкоди. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що звільнення вплинуло на психічний стан позивачки, у неї порушився сон, вона постійно знервована, також це вплинуло на її бажання стати матір»ю. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони частково відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст..ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial