Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилось троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки вони протягом тривалого періоду часу не ведуть спільного господарства, не підтримують фактичних шлюбних стосунків та проживають окремо, а їх спільні діти залишились разом з нею та перебувають на її утриманні. Вказувала на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та весь тягар щодо їх забезпечення, піклування про них лежить на ній, хоча останній працездатний, немає на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб та має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячного на кожного з дітей, починаючи з дня звернення з даним позовом та суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, вказуючи на те, що визначена нею сума аліментів відповідає інтересам дітей. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зокрема не заперечував свого обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання доньок, проте заперечував проти суми аліментів, які позивач просить стягнути з нього, оскільки його заробітку не достатньо для того, щоб сплачувати по 1500 грн. щомісячного на трьох дітей. На підтвердження свого матеріального становища долучив до матеріалів справи трудовий договір №28, укладений між ним та [PERSON] відповідно до якого він виконує обов`язки водія вантажного транспорту. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб під час якого у них народилось троє доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Наведені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб та відповідних свідоцтв про народження дітей (а/с 4-7). За наслідками розгляду справи встановлено, що діти проживають разом з матір`ю. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» \~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~ сімейному Кодексі України. У відповідності\~до вимог\~ст.ст.\~180,\~181\~СК України,\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття.\~За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~ За змістом ст. 182 СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За наслідками розгляду справи не встановлено, що відповідач є непрацездатним, згідно наявних в матеріалах справи доказів, останній є особою працездатного віку, між ним та [PERSON] 18.11.2019 року укладено трудовий договір №28 відповідно до якого відповідач працює на посаді водія вантажного транспорту та отримує заробітну плату в сумі 4300 грн., доказів перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей чи не працездатних осіб матеріали справи не містять. З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, враховуючи об`єктивні обставини справи, однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн. щомісячно на кожного з дітей та саме такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання доньок та не буде суперечити інтересам сторін. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, позивач звернулась до суду з даним позовом 30.07.2019 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, а тому саме з цього часу слід стягувати аліменти за рішенням суду. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати за вимогами про стягнення аліментів. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial