Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] виплачене страхове відшкодування в сумі 38088,70 грн. та 1921,00 грн. суму сплаченого судового збору. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 20.08.2017 між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] було укладено договір АМ/0695203 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземного транспортного засобу «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] . 12.11.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Пежо» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області встановлено винність водія [PERSON] у ДТП та притягнуто за вчинення правопорушення, передбачене ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. До ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулася потерпіла із заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору № АМ/0695203. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу «Пежо» складає 34169,70 грн., ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування у вказаному розмірі. Посилаючись на те, що на момент ДТП водій автомобіля «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу 34169,70 грн. Крім того, 24.08.2018 між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] було укладено договір АМ/7496580 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземного транспортного засобу «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] . 02.04.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва встановлено винність водія [PERSON] у ДТП та притягнуто за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. До ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулася потерпіла із заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору № АМ/7496580. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] складає 3919,00 грн., ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування у вказаному розмірі. Посилаючись на те, що на момент ДТП водій автомобіля «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] у визначений законом триденний строк не звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із повідомленням про настання ДТП, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу 3919,00 грн. Ухвалою від 30.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання без виклику сторін (а.с.31). 02.01.2020 на зареєстровану адресу відповідача була направлена ухвала про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов та копію позову з додатком на 26 арк., які [PERSON] було вручено 06.01.2020 (а.с.33,34). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши заяву позивача та інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 12.11.2017 о 19 год. 40 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Опель Омега», д.р.н. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.12.2017 у справі № 289/2077/17 [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.5). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА»згідно полісу № АМ/0695203 від 20.08.2017(а.с.16). Власником автомобіля марки «PEUGEOT», д.н. [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, являється [PERSON] (а.с.20). [PERSON] направив ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 18.12.2017 заяву про страхове відшкодування за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в зв`язку з ДТП від 12.11.2017 (а.с.6). Згідно ремонтної калькуляції № АМ3840АІ від 28.11.2017 вартість відновлювального ремонту, що настав у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки ««PEUGEOT», д.н. [NUMBER] , у результаті вищевказаної ДТП, склала 73592,07 грн. (а.с.12-13). На підставі страхового акту № ОЦВ-17-12389/1 від 16.01.2018 та розрахунку страхового відшкодування від 11.01.2018, було позивачем задоволено заяву про страхове відшкодування відповідно та до платіжного доручення № 2919 від 17.01.2018 ПАТ «НАСК «ОРАНТА»перерахувала кошти згідно реєстру від 17.01.2018, в т.ч. виплата страхового відшкодування [PERSON] виплата страхового відшкодування в сумі 34169,70 грн. (а.с.8,9,19 зворот). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги (регресу), яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно з п.п. 38.1.1 «а» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги в розмірі 34169,70 грн. Щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги в розмірі 3919,00 грн., виплаченого в результаті відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП від 02.04.2019, суд прийшов до наступних висновків. Так, 24.08.2018 між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] було укладено договір АМ/7496580 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземного транспортного засобу «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] (а.с.17). Судом встановлено, що 02.04.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 11.06.2019 встановлено винність водія [PERSON] у ДТП та притягнуто за вчинення правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля марки «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, являється Київська обласна сільськогосподарська БКФ «Обрій» (а.с.21). До ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулася потерпіла особа із заявою про страхове відшкодування за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в зв`язку з ДТП від 02.04.2019 (а.с.7). Згідно ремонтної калькуляції № АА9445АР від 05.04.2019 вартість відновлювального ремонту, що настав у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] у результаті вищевказаної ДТП, склала 7392,80 грн. (а.с. 14-15). На підставі страхового акту № ОЦВ-19-32-5279/1 від 11.07.2019 та розрахунку страхового відшкодування від 10.06.2019, було позивачем задоволено заяву про страхове відшкодування відповідно та згідно платіжного доручення № 36554 від 12.07.2019 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» перерахувала суму відшкодування в розмірі 3919,00 грн. (а.с.10,11,18). Позивач, посилаючись на те, що на момент ДТП водій автомобіля «Опель Омега» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] у визначений законом триденний строк не звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із повідомленням про настання ДТП, а тому страхова компанія, відшкодувавши завдану відповідачем шкоду, відповідно до пп. Ґ п. 38.1.1 ч.38.1 статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набула права зворотної вимоги, просить суд стягнути з відповідача відшкодовану шкоду. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 38 Закону передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 Закону). Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Передбачений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону обов`язок водія транспортного засобу, причетного до ДТП, надати страховику повідомлення про ДТП установлений законодавством із метою надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Проте, зазначена норма вказує на право страховика щодо подання регресної вимоги, а не необхідність безумовного стягнення сум у порядку регресу. У цій справі встановлено, що факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама подія ДТП визнана позивачем страховим випадком, що підтверджується складеним ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страховим актом від 11.07.2019, та ним добровільно сплачено страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням, наявними у матеріалах справи, а тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Таким чином, сам по собі факт неповідомлення у цій справі відповідачем страховика про настання страхового випадку, за умови наявності у останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і його обставин за допомогою інших джерел, не призвела до необґрунтованих виплат зі сторони позивача. Зазначене узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 642/2779/17-ц та постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 6-284цс15 та від 22.03.2017 у справі № 6-2011цс16. Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 3 919,00 грн., виплаченого в результаті відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП від 02.04.2019, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1723,35 грн. (34169,70 / 38088,70 х 1921,00).

Outcome: partial