Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

До суду звернувся представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі до відповідача СТОВ «Відродження». В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, [PERSON] належить земельна ділянка площею 7,1607 га. на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. 15 січня 2009 року між [PERSON] та СТОВ «Відродження» укладено договір оренди земельної ділянку, згідно якого вона передала в оренду СТОВ «Відродження» земельну ділянку строком на 8 років. Відповідно п.9 Договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься Орендарем у формі та у розмірі 2309,92 гривні. Згідно п. 13 Договору оренди розмір орендної плати переглядається один раз за чотири роки, тобто перегляд орендної плати повинен був відповідачем переглянутий 15 січня 2013 року, але не переглядався і орендар продовжував сплату орендної плати у 2013 році в розмірі 2309,92 грн. Указом Президента України №725/2008 від 19.08.2008 року було внесено зміни до Указу №92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» про запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у розмірі не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Згідно довідки відділу Держземагенства у Софіївському районі від 23 грудня 2014 року грошова оцінка земельної ділянки станом на 23 грудня 2014 року становить 143171,60 грн., тому орендна плата повинна становити за 2014 рік- 4295,16 грн., за 2015 рік- 4295,16 грн. Відповідач зобов'язаний був проіндексувати вартість грошової оцінки з урахуванням зазначеного коефіцієнту самостійно, але це не зробив. Відповідач за 2013 рік порушив свої договірні зобов'язання за заборгував позивачу -1985,24 грн., так як повинен сплатити 4295,16 грн. , а фактично сплатив 2309,92 грн. Станом на 18 лютого 2015 року відповідач за 2014 рік порушив свої договірні зобов'язання перед позивачем, а саме не виплатив орендну плату і відмовляється її платити та заборгував позивачу 4295,16 грн.. Відповідач заборгував позивачу за 2013 р. - 1985,24 грн., за 2014 р. -4295,16 грн., всього 6280,40 грн. Крім того, представник позивача вважає , що відповідач навмисно не проставив відсотки пені в договорі, щоб позбавити можливості стягнути її у разі порушення умов договору. Тому вважає, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України , що відповідач повинен сплатити позивачу в розмірі 3-х процентів річних від простроченої суми боргу, що складає 100,15 грн. Представник позивача вважає, що відповідач систематично порушує істотні умови договору, в 2013 році позивачу сплатив орендну плату в меншому розмірі ніж встановлено діючим законодавством та заборгував 1985,24 грн., а в 2014 році взагалі не сплатив та заборгував 4295,16 грн., тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та з СТОВ «Відродження»; зобов'язати СТОВ «Відродження» повернути [PERSON] по акту прийомки - передачі належну їй земельну ділянку, площею 7,1607 га., яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 11 грудня 2009 року відповідно її цільового призначення у стані не гіршому порівняно з тим, у якому товариство одержало її в оренду; стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі в розмірі 6280 гривень 40 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 100,15 грн.; також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об»ємі та пояснив, що за 2013 рік позивачу СТОВ «Відродження» недоплатило оренду плату за 2013 рік, недоплачено 1000,00 грн. та проценти, за 2014 року зовсім не виплачена орендна плата, більше чотирьох тисяч. В березні 2015 році відмовилась позивачка отримувати належну орендну плату за 2014 рік, бажає її отримати тільки за рішенням суду. Представник відповідача Бедзай Ю.М. в судовому засіданні пояснив, що за 2013 рік орендна плата позивачу виплачена повністю, за 2014 рік один раз приходила позивачка та заявила, що хоче розірвати договір оренди земельної ділянки і більше не з'являлась. Підстав для розірвання договору немає. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник відповідача Нікулін Р.В. в судовому засіданні пояснив, що за 2013 рік орендна плата позивачу виплачена повністю, з відрахуванням податку, за 2014 рік орендна плата позивачу не виплачена, так як [PERSON] по фактичному розміщенні офісу СТОВ «Відродження» не з"являється для її отримання. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Третя особа - відділ Державного земельного агентства у Софіївському районі проти позову не заперечують, просить розглянути справу за відсутності їх представника, про що надали до суду відповідну заяву. Суд вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши додані до позовної заяви докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. За вимогами ст.11 ЦПК України- суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі. Ст.13 Закону України «Про оренду землі» - визначено поняття договору оренди землі: Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,1607 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8) 15 січня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, який був зареєстрований в Софіївському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства Центр ДЗК при Держкомземі України за № 040913301319. Договір укладений строком на 8 років і діє до 15 січня 2017 року (а.с.9-11). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відповідач за 2013 рік орендну плату позивачу сплатив в розмірі 3300,11 грн., що підтверджується відомістю СТОВ «Відродження» на виплату орендної плати на земельні паї [NUMBER], де є особистий підпис [PERSON] про отримання даної суми (а.с. 47-50) та розрахунком орендної плати по СТОВ «Відродження» за 2013 рік (а.с. 62-73). За 2014 рік позивачу нарахована орендна плата в розмірі 3300,11 грн., але не виплачена, що підтверджується розрахунком орендної плати по СТОВ «Відродження» за 2014 рік (а.с. 51-61) та відомістю СТОВ «Відродження» на виплату орендної плати на земельні паї за 2014 рік (а.с. 74-76). За поясненням представника позивача, [PERSON] не з'являється до офісу підприємства для отримання коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 15. ЗУ «Про оренду землі» однією із істотних умов договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» - Орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати. Ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. З наданих сторонами доказів вбачається, що згідно з розділом IV договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься у розмірі 2309,92 грн (а.с. 9), позивач орендну плату не отримала лише за 2014 рік. За 2013 рік орендна плата позивачем була отримана, а відповідачем сплачена, тільки в меншому розмірі ніж передбачено законодавством. Таким чином за підставою, вказаною в позовній заяві, тобто за систематичною несплатою орендної плати, зазначений вище договір оренди земельної ділянки розірваний бути не може. Так як не вбачається систематичної несплати орендної плати позивачу відповідачем. Тому в позовних вимогах про розірвання договору необхідно відмовити, оскільки відсутні підстави для його розірвання. Оскільки в позовних вимогах про розірвання договору позивачу необхідно відмовити, тому відпадають підстави для повернення земельної ділянки орендарем орендодавцю. В зв'язку з цим, в позовних вимогах про зобов'язання СТОВ «Відродження» повернути земельну ділянку [PERSON] необхідно теж відмовити. Проте, позовні вимоги в частині сплати орендної плати на думку суду підлягають задоволенню частково, так як представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі в розмірі 6280 грн. 40 коп., а сума заборгованості по орендній платі за 2013 рік та 2014 рік -5290, 19 грн. А саме позивачу виплачено орендну плату за 2013 рік в розмірі 3300,11 грн., тоді як згідно довідки відділу Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) площею 7,1607 га. на території Миколаївської сільської ради по колишньому КСП ім.Карла Маркса Софіївського району Дніпропетровської області за 2013 рік-143171,60 грн. (а.с. 89), тому сума орендної плати повинна бути у розмірі 3 % відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, а саме (143171,60 х3%)=4295,15 грн., тобто різниця недоплаченої суми орендної плати за 2013 рік складає (4295,15 грн. - 3300,11 грн. (виплачена сума орендної плати))=995,04 грн. За 2014 рік нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) така сама як і в 2013 році, тобто 143171,60 грн., тому розмір орендної плати за землю складає 4295,15 грн. Таким чином відповідачем не сплачена загальна сума по орендній платі за 2013 рік та 2014 рік в розмірі (995,04 грн.+4295,15 грн) =5290, 19 грн. Дана сума заборгованості по орендній платі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги позивача про стягнення з відповідача встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми орендної плати в розмірі 100,15 грн. на думку суду задоволенню не підлягають за наступними підставами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України поширюються на неналежне виконання грошового зобов»язання. Між сторонами існують відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки не грошові зобов»язання, а зобов»язання із оренди землі. Укладеним між сторонами договором також не передбачено відповідальності у вигляді слати індексу інфляції та 3% річних за невиконання обов»язків по розрахунках за орендну плату. Відповідно суд вважає, що у задоволені даних позовних вимог представнику позивача потрібно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 243 грн. 60 коп. За таких обставин, позовні вимоги представника позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 6, 629, 526, 625 ЦК України, ст. 141 ЗК України, ст.24-25 Закону України «Про оренду землі» та

Outcome: partial