Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Свої вимоги мотивувала тим, що 24 лютого 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несплату аліментів задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам у розмірі 57 054,55 грн., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12 288,65 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 693,43 грн., а всього на загальну суму 70 036,63 грн. Відповідач зазначене рішення суду не виконав, а тому позивач відповідно до вимог ст. 625 ЦК України просить стягнути із відповідача інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 05 грудня 2009 року по 01 липня 2018 у розмірі 80502,72 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01 липня 2013 року по 01 липня 2018 року у розмірі 8562,79 грн., а також витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 15 листопада 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 12 лютого 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 24 лютого 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несплату аліментів задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам у розмірі 57 054,55 грн., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12 288,65 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 693,43 грн., а всього на загальну суму 70 036,63 грн. (а.с. 16-20). Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 05 грудня 2009 року по 01 липня 2018 у розмірі 80502,72 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01 липня 2013 року по 01 липня 2018 року у розмірі 8562,79 грн. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях. Підставою для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних позивачем зазначено посилання на ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Судом встановлено, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року набрало законної сили 07 березня 2017 року, однак на даний час відповідачем не виконано. Тому інфляційні витрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання підлягають стягненню з 07 березня 2017 року, виходячи з такого розрахунку: з урахуванням встановленого індексу інфляції січеньлютийбере зенькві-теньтра-веньчер веньли пеньсер пеньвере сеньжов теньлисто падгру день 2017 рік 101,8100,9101,3101,6100,299,9102,0101,2100,9101,0 2018 рік101,5100,9101,1100,8100,0100,0 та суми простроченого грошового зобов'язання за період з 07 березня 2017 року по 01 липня 2018 року - 57 057,55 грн. х індекс інфляції 1,162 (101,8 х100,9 х101,3 х101,6 х100,2 х99,9 х102,0 х101,2 х100,9 х101,0 х101,5 х100,9 х101,1 х100,8 х100,0 х100,0) - 57 057,55 грн. інфляційні втрати складають у сумі 9 242, 84 грн. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Так, з урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 57 057,55 грн. та строку прострочки - за період з 07 березня 2017 року по 01 липня 2018 року (481 день) три відсотки річних складають: 57 057,55 грн. х 481 дн. х 3%: 365 дн. = 2 255,61 грн. За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м.\~Києва, ідентифікаційний номер [NUMBER], проживаючого та зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], проживаючої та зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], інфляційні втрати за період з 07 березня 2017 року по 01 липня 2018 року у розмірі 9 242 (дев'ять тисяч двісті сорок два) грн. 84 коп. та три відсотки річних за період з 07 березня 2017 року по 01 липня 2018 року у розмірі 2 255 (дві тисячі двісті п'ятдесят п'ять) грн. 61 коп. В решті позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 890 грн. 67 коп. відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 11798,45 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 115,79 грн. (11798,45 грн. х 100% : 89065,51 грн. = 13% х 890,76 грн.).

Outcome: partial