Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та з підстав викладених у заяві просить їх задовольнити. Крім того, додала, що її колишній чоловік 18 років тому поїхав в Іспанію і з того часу не проживає разом з нею у її житловому будинку. Його місце знаходження чи місце проживання їй не відоме. Уже 3 роки відповідач не телефонує своїм дітям, а коли телефонував, то говорив, що він в Іспанії. Факт реєстрації відповідача у її житловому будинку, не дає їй можливості оформити субсидії на житлово-комунальні послуги. Відповідач в судове засідання без поважних причин не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду. Причин своєї неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її двоюрідною сестрою, а тому їй відомо, що відповідач не проживає у будинку позивачки вже 18 років. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її двоюрідною сестрою, з якою вона проживає по сусідству. Їй відомо, що відповідач не проживає у будинку позивачки вже приблизно 18-19 років і про його місцезнаходження нічого не відомо. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положенням ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що 03 листопада 1995 року в Староміській сільській раді Підгаєцького району Тернопільської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №8, який рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 15 травня 2012 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили - розірвано. Встановлено, що позивач є власником ? частки житлового будинку з надвірними будівлями, що в [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням від 09 липня 2001 року виданим Бережанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації та записаним у реєстрову книгу за реєстровим номером 47. Власником іншої ? частки вказаного житлового будинку з надвірними будівлями являється двоюрідна сестра позивачки - свідок [PERSON] Відповідач з 03 листопада 1995 року зареєстрований у житловому будинку позивача за адресою: [ADDRESS], однак більше 15 років за вказаною адресою непроживає, що підтверджено в судовому засіданні позивачкою, свідками, а також вбачається із акта встановлення факту не проживання від 19 жовтня 2018 року складеного комісією Староміської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області. За таких обставин, суд дійшов висновку, про те, що позов [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення, оскільки право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК України, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16. Абзацом 2 частини 1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке набрало законної сили є підставою для зняття органом реєстрації такої особи з реєстрації, а тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, слід відмовити. Судові витрати слід покласти на позивача в межах нею понесених. На підставі наведеного,

Outcome: partial