Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01.07.2015 року по 31.12.2020 року в розмірі 5597,45 грн., пеню в розмірі 9,96 грн., 3% річних в розмірі 434,58 грн. та інфляційних витрат в розмірі 792,11 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] , однак внаслідок неповної та несвоєчасної сплати за надані послуги газопостачання за період з 01.07.2015 року по 31.12.2020 року утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Також у зв`язку із неналежним виконанням обов`язку щодо сплати за послуги з газопостачання, відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних та інфляційні витрати, а також в порядку п. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» нараховано пеню. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, з повідомленням (викликом) сторін. 22.03.2021 року від представника позивача Третяк О.О., яка діє на підставі довіреності, надійшло письмове пояснення та надано розрахунок заборгованості відповідача за вказаний в позові період. 05.04.2021 року від представника позивача Третяк О.О. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позовні вимоги остання підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить її особистий підпис в розписці. 18.03.2021 року до суду надійшло клопотання, в якому відповідач просила застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. ТОВ «Харківгаззбут» з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №1588 від 21.05.2015 року та з 11.05.2017 року - згідно постанови № 633 від 11.05.2017 року. Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут» за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року, та розміщено на офіційному сайті Товариства. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 02.04.2020 року послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних. Пункт 5 ч. 2 ст. 7 цього закону встановлено обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами. Встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. При цьому АТ «Харківміськгаз» з 01.07.2015 року на підставі Закону України «Про ринок природного газу» № 329 від 09.04.2015 року в контексті обставин даної справи провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території м. Харкова та Харківської області, тобто є Оператором ГРМ. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Фактом згоди про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а також факт фактичного споживання природного газу. За адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] відкрито на ім`я відповідача [PERSON] .. Як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] нерегулярними сплатами підтвердила факт споживання послуги газопостачання та приєднання до умов типового договору. Отже, між ТОВ «Харківгаз збут» та [PERSON] договір на постачання природного газу є таким, що укладений шляхом заявочного приєднання. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. За розрахунком позивача, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання за період з 01.07.2015 року по 31.12.2020 року утворилася заборгованість, яка склала 5597,45 грн.. Будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості відповідачем суду не надано. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до абз. 2 п. 22 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК). Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст. 253 ЦК). Відповідач у своєму письмовому клопотанні від 18.03.2021 року наголосила на пропуску позивачем строку позовної давності, встановленого законом, та просила суд частково відмовити позивачеві в задоволенні позову. Відповідно до штампу канцелярії суду позов надійшов до суду 04.02.2021 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 2129,68 грн за період з лютого 2018 року по грудень 2020 року. В решті позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з газопостачання, суд вважає необхідним відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Згідно з вимогами абзацу 2 п. 8.2 Розділу VIII Типового договору розподілу природного газу, в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 691 від 12.07.2018, у разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Позивачем заявлено до стягнення 9,96 грн. пені. За приписами ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 259 Цивільного кодексу України встановлено що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Матеріали справи доказів укладення між сторонами такого договору про збільшення позовної давності не містять. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума пені в розмірі 1,89 грн., заявлена в межах строку позовної давності. В решті позовної вимоги про стягнення пені належить відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку спеціальної позовної давності. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, ТОВ «Харківгаз збут» на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних у розмірі 434,58 грн. за період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року, та інфляційні втрати у розмірі 792,11 грн за період з листопада 2017 року по вересень 2020 року. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні витрати в межах трирічного строку позовної давності, а саме 3% річних в розмірі 408,48 грн. за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року та інфляційні витрати в розмірі 669,00 грн. за період з лютого 2018 року по вересень 2020 року В решті позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційних, суд вважає необхідним відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1065,91 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial