Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 257\~654,84 доларів США за кредитним договором №ZRZ0GB00004143 від 06.08.2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.11.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № ZRZ0GB00004143,\~ за яким відповідач отримала кредит в сумі 113 989,94 дол. США, за умови щомісячного часткового погашення строком до 31.10.2027 року. У звязку із тим, що умови договору відповідач [PERSON] не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, утворилась заборгованість по кредитному договору, яка станом на 06.08.2014 року становить 257654,84 доларів США. 03.03.2015 року від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, в яких остання вказала, що до вказаних правовідносин слід застосувати строк позовної давності, оскільки позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов кредитного договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Представник вказує, що [PERSON] України не виконав конституційних гарантів та курс гривні до долару США з моменту укладення договору зріс у чотири рази та відповідач, як пересічний громадянин, не могла передбачити дані обставини та не могла брати на себе всі ризики, а тому вважає, що сума стягнення має бути визначена входячи з курсу 5,05 грн. за 1 долар США. Крім того, представник просила зменшити розмір пені у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України з врахуванням того, що відповідач є інвалідом другої групи та потребує лікування. 03.03.2015 року ухвалою суду, за клопотанням представника відповідача [PERSON], по справі призначено судово-бухгалтерську експертизу, провадження по справі зупинено. 19.06.2015 року провадження по справі відновлено, ухвала суду від 03.03.2015 року про призначення експертизи залишилась не виконана, у звязку з тим, що виконання експертизи не було оплачено. 27.10.2015 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] по справі призначено судово-бухгалтерську експертизу внаслідок чого провадження по цивільній справі зупинено. 30.12.2015 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. Ухвалу про призначення експертизи не виконано, у звязку з тим, що виконання експертизи не було оплачено. Ухвалою суду від 23.05.2016 року, за клопотанням представника відповідача [PERSON] зупинено провадження у цивільній справі №295/15672/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості до розгляду Богунським районним судом м. Житомира цивільної справи №295/14402/15-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору. 30.08.2017 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.08.2017 року по справі №295/14402/15-ц позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, залишено без розгляуд. Ухвала набрала законної сили 12.09.2017 року. 17.10.2017 року провадження по цивільній справі №295/15672/14-ц відновлено та справу призначено до судового розгляду. Від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились. На адресу [PERSON] було направлено судову повстку про виклик до суду проте, остання повернулась не врученою адресату, з відміткою відділу поштового звязку «За закінченням терміну зберігання». Згідно матеріалів справи представник відповідача [PERSON] 21.12.2017 року ознайомлювалась з матеріалами цивільної спарви, а тому про час та місце розгляду справи була повідомлена. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 01.11.2007 року між сторонами укладено кредитний договір №ZRZ0GB00004143, згідно з умовами якого [PERSON] надано кредит на строк до 31.10.2027 року у розмірі 113 989,94 доларів США на наступні цілі: 96 600,00 доларів США - на придбання нерухомості; 17 389,94 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,9% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1129,05 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, за відсоткам, винагороди, комісії. Періодом сплати вважається період з 05 по 10 число кожного місяця. (п.7.1 укладеного між сторонами договору). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України\~ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 623 ЦК України \~боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Як встановлено з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 01.1.2007 року, що станом на 06.08.2014 року заборгованість становить 257 654,84 доларів США та складається з: 96 048,61 доларів США - заборгованість за кредитом; 51 609,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 384,88 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 101 612,28 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Дослідивши розрахунок, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про стягнення з відповідача комісії у розмірі 8 384,88 доларів США є безпідставною, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, за дії, які споживач здійснює на користь банку, або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у в постанові від 16.11.2016\~року у справі № 6-1746цс16. Разом з тим, суд вважає обґрунтованим клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, з огляду на те, що умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обв'язку. Тому, у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань, позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України. З урахуванням положень ч. 4 ст. 267 ЦК України, яка передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог до 10.10.2011 року, внаслідок чого, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками починаючи з 11.10.2011 року та заборгованість за пенею починаючи з 11.10.2013 року. [PERSON] банком України\~на 27.03.2018 року\~встановлено офіційний курс 1 долару США 26,304390 грн. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що відповідачем не виконано зобовязання, взяті на себе згідно кредитного договору, заборгованість за договором не погашена, а тому з відповідача необхідно стягнути: - 91 330,61 доларів США заборгованість за кредитом (що за курсом [PERSON] банку України станом на 27.03.2018 року еквівалентно 2\~402 395,98 грн.), - 26 982,31 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, (що за курсом [PERSON] банку України станом на 27.03.2018 року еквівалентно 709 753,21 грн.), - 29 736,95 доларів США - пеня, (що за курсом [PERSON] банку України станом на 27.03.2018 року еквівалентно 782 212,33 грн.) та всього 148\~049,87 доларів США, що еквівалентно 3\~894\~361,51 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи, згідно пенсійного посвідчення №8212604660. Суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», дійшов висновку про компенсацію за рахунок держави суми сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 грн., на користь позивача.

Outcome: partial