Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] відповідно до якої просить: визначити наступний порядок спілкування батька з дитиною: зобов`язати [PERSON] не лагодити [PERSON] перешкод у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] , зобов`язати [PERSON] надати можливість позивачеві зустрічатися з дитиною два дня в тиждень, в тому числі і у вихідні, зобов`язати [PERSON] надавати можливість позивачеві проводити відпустку разом з дитиною не менше 2-х тижнів на рік, для чого оформляти всі необхідні документи у разі необхідності виїзду за кордон, зобов`язати [PERSON] вирішувати питання, що стосуються лікування, навчання, виховання дитини та інші подібні питання, тільки спільно з позивачем. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 04.09.2014 між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 23.10.2018 шлюб між сторонами розірвано. Вказує, що дитина проживає разом з відповідачем, дочка часто хворіє, прив`язана до кожного з батьків. Особисті якості позивача в побуті та на роботі характеризуються позитивно. Відповідач користується тим, що дитина проживає з нею з 2018 року і по теперішній час перешкоджає зустрічам дитини з батьком і його участі у вихованні дитини, чим порушує права позивача, як батька дитини. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.39). Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання вказаних вимог 12.12.2020 судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача у справі та отримано відповідну довідку (а.с.40). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 позовну заяву будо залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.41-42). Копію вказаної ухвали [PERSON] отримав 29.12.2020 (а.с.44). 11.01.2021 до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] про прийняття позовної заяви з виправленнями (а.с.45,46-48). У виправленій позовній заяві позивач додатково зазначив, що з його боку неодноразово приймалися спроби побачити дитину та поспілкуватися з нею по телефону, але вони були марними, відповідач не бажає досягати згоди в цьому питанні та всяко перешкоджає цьому. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 15.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження, зобов`язано третю особу подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Відповідно до ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 15.01.2021 відповідач [PERSON] отримала 01.02.2021 (а.с.137). 23.03.2021 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача [PERSON] - адвоката Зайцевої О.О., відповідно до якого представник просить позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задовольнити частково; визначити [PERSON] для спілкування з дочкою, [PERSON] , [INFO] , кожну першу, третю суботу місяця з 11:00 години до 16:00 год., та кожну другу та четверту неділю місяця з 11:00 години до 16:00 год., за місцем проживання дитини у [ADDRESS] , у присутності матері, [PERSON] , упродовж перших трьох місяців із дня ухвалення рішення суду; у задоволенні інших позовних вимог відмовити (а.с.148-152). При цьому посилається на те, що позовні вимоги заявлені у порушення прав дитини та усупереч принципу найкращого забезпечення її інтересів, а отже, такими, що підлягають частковому задоволенню. Дитині, [PERSON] , [INFO] , шість повних років. Шлюб відповідача з батьком [PERSON] , позивачем, [PERSON] , було розірвано 23 жовтня 2018 року, спільне подружнє життя зазнало значного погіршення з 2017 року, у січні 2018 року було припинено повністю. З моменту погіршення шлюбних відносин батьків, тобто з трьох доччиних років, дитина проживає з матір`ю, у [ADDRESS] , Відповідач мешкає окремо. Місцем фактичного проживання [PERSON] є м. Мерефа, Харківської області. З причин, незалежних від волі відповідача - зайнятості позивача на роботі, значної віддаленості місця його фактичного проживання від місця проживання дитини у м. Харкові - відвідування [PERSON] позивачем відбувалося зрідка та недовго, через це спілкування проходило за умови необізнаності батька у звичках, потребах, культурі харчування та режимі існування дитини. З січня 2017 року [PERSON] відвідує дошкільний виховний заклад - дитячий садок № 264. Позивач дитину до садочка не приводив та не забирав, не брав участі у І батьківських заходах з благоустрою закладу, не був присутнім на зборах батьків, на дитячих святкових ранках тощо. Матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надавав; як повсякденні потреби [PERSON] , так і додаткові витрати у вигляді сплати ліків або податкових розвиваючих занять, сплачувала відповідач самотужки. Оскільки утримувати дитину на гідному рівні зараз непросто навіть повним сім`ям, де працюють обидва батьки, а матері-одиначці тим більше, відповідач зверталася із проханням по допомогу до позивача, але він відмовляв, мотивуючи відмову обов`язком утримувати нову сім`ю, та з відсутністю зайвих коштів. За таких умов, через відсутність добровільної участі позивача в матеріальному утриманні дитини, відповідач 28.11.2018 була вимушена звернутися до Київського районного суду м. Харкова із позовом про стягнення аліментів в примусовому порядку. В результаті розгляду відповідної цивільної справи № 640/22337/18, згідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2019, яке залишено в силі відповідно до Постанови Харківського апеляційного суду від 10.06.2019, з [PERSON] було стягнуто на користь дочки аліменти у розмірі 813 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28.11.2018 до досягнення дитиною повноліття. Підростаючи, відвідуючи дитячий садочок, [PERSON] нерідко хворіла на простудні захворювання. Влітку 2019 року захворювання на ГРВІ тривало довго, призначені схеми лікування не спричиняли очікуваного ефекту. В жовтні 2019 року мати дитини була вимушена звернутися за лікуванням дитини до закладу «Дитячий медичний центр Планета педіатрія». Лікарями було встановлено діагноз: гострий бронхіт, загроза розвитку бронхіальної астми. Було призначено лікування, низка аналізів, поставлено додатково діагнози: алергія, хронічна вірусна інфекція (вірус Епштейна Барра, герпес 6 липу), дисфункція імунітету, бронхіальна астма, нефропатія сечового міхура. Великих зусиль з боку матері та дитини, а також непомірних матеріальних витрат коштувало недопущення перетворення бронхіту на бронхіальну астму, реабілітацію дитини, укріплення імунітету. Під час боротьби за здоров`я [PERSON] , позивач матеріальну допомогу надав буквально один раз, придбавши ліки, і то, помилився у дозуванні та на свій розсуд замінив оригінальний препарат на його дешевший аналог. Незважаючи на повну обізнаність у ситуації, можливість брати участь в житті дитини вільно та безперешкодно, усупереч постійним зверненням відповідачки по допомогу, [PERSON] поводився суто формально, усуваючись від прийняття рішень щодо поліпшення умов життя доньки та утримання, та вимагаючи виключно усвідомлення його існування як батька та відповідного вшанування. Відвідування дитини з боку батька припинилося за його вільного свідомого рішення, оскільки можливість забирати дитину на прогулянки було втрачено у зв`язку із станом здоров`я дочки та приписами лікарів, а перебувати з дитиною за місцем її проживання, позивач відмовлявся. З огляду на нездатність матері дитини під час хвороби [PERSON] працювати у зв`язку з потребою постійного нагляду за дочкою та присутністю коло неї, враховуючи вартість медичних послуг, ліків та процедур, сім`я зазнала скрути, значні кошти довелося запозичати, але, незважаючи на вищенаведене, коштів не вистачало. 06.03.2020 [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Харкова із позовом про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дитину. Згідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2020, ухваленого в результаті розгляду цивільної справи № 953/3817/20, позовні вимоги було задоволено повністю, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто додаткові витрати, пов`язані із хворобою дочки, у розмірі 10902,16 грн. Зважаючи на замалу суму, стягнуту рішенням Київського районного суду м.Харкова від 15.03.2019 по справі № 640/22337/18 - 813 грн. щомісячно, мати дитини 14.04.2020 звернулася до суду із позовом про збільшення аліментів, справу було зареєстровано за номером 953/6065/20. В результаті розгляду справи № 953/6065/20, згідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2020, розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , збільшено та встановлено у розмірі 1500 грн. Аліменти на утримання дитини сплачувалися [PERSON] мізерними сумами буквально два-три рази, додаткові витрати на лікування дитини та оздоровлення по цю пору батьком дитини не сплачені та не сплачуються. Без звернення до виконавчої сліжби та пред`явлення виконавчого листа до виконання позивач сплачувати заборгованість та аліменти категорично відмовляється. [PERSON] обізнаний в тому, що відповідач виховує дитину сама, без допомоги бабусь та дідусів - батьки пішли з життя, мати позивача з [PERSON] та з відповідачем не спілкується. Щодо вимоги, заявленої [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі в її вихованні, така вимога є безпідставною, оскільки жодних перешкод для спілкування позивача з дочкою з боку матері дитини здійснено не було. Так, упродовж робочого дня або пізно ввечері, [PERSON] може не відповідати на телефонні дзвінки. Але це не має бути витлумачено як перешкоджання будь-кому зв`язатися з нею, а тим більше, з дитиною, як шляхом телефонування в інший час, так і іншим чином. [PERSON] вільно та безперешкодно спілкується з дитиною за умови фізичної можливості [PERSON] забезпечити таке спілкування (особистої присутності поряд з дитиною, не перебування уві сні тощо). Наразі [PERSON] перебуває на щадному режимі, під постійним пильним наглядом матері щодо недопущення захворювань, з особливим режимом харчування, сну та активності тощо. Щодо дитини існує безліч застережень стосовно алергенів, які можуть входити до складу самих непередбачуваних харчових продуктів, ліків, іграшок або речей побутового вжитку. У зв`язку з пандемією гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та виданням Кабінетом Міністрів України Постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, будь-яке переміщення громадським транспортом є вкрай небажаним. З огляду на вищенаведене, інтереси дитини будуть максимально забезпечені у разі визначення батькові часу для спілкування з дитиною, яке буде відбуватися за місцем проживання [PERSON] , де батько зможе дізнатися про інтереси дочки, подивитися на результати творчих вишукувань; нагодувати звичною для дитини їжею, оцінити матеріальні потреби, побачивши на власні очі обсяг наявного та потрібного для дівчинки. Дівчинка ж, зі свого боку, буде вбережена від небезпеки зазнати неабиякого стресу від зміни звичного, усталеного способу життя та захворювань, які можуть бути спричинені як під час подорожей містом на громадському транспорті, так і під час довготривалих прогулянок, вживання незвичної їжі або перебування в приміщенні із неприйнятним температурним режимом тощо. Вважається необхідним та доцільним, враховуючи значний час відсутності будь-якого спілкування [PERSON] з дочкою, а також для ретельного ознайомлення [PERSON] з режимом життя дитини та її потребами, для встановлення найкращого контакту дитини з батьком, забезпечити упродовж перших трьох місяців після набуття судовим рішенням законної сили, особисту присутність матері під час таких зустрічей. Найкращим забезпеченням інтересів дитини має бути прагнення батьків забезпечити зручні та безпечні умови для існування саме їй, дитині, в першу чергу, а не примушувати до подорожей в будь-яку погоду, будь-яку санітарно-епідеміологічну ситуацію, в невідомому напрямку для забезпечення дитиною тому з батьків, який проживає окремо, належної, за його переконанням, шани та уваги. Вимогу про зобов`язання відповідачки «забезпечити можливість позивачеві відпустку разом із дитиною не менше 2-х тижнів на рік, для чого оформляти всі необхідні документи у разі необхідності виїзду за кордон» вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки Законодавство України в галузі сім`ї та прав дітей не містить обов`язку того з батьків, який проживає з дитиною, створювати комфортні умови для спілкування з дитиною того з батьків, який проживає окремо. Відсутній, також, припис щодо примушування дитини матір`ю до спілкування з батьком. 08.04.2021 до суду надійшли письмові пояснення за підписом директора Департаменту служб у справах дітей О.П.Малько, де зазначено, що Департамент частково підтримує позовні вимоги [PERSON] у зв`язку з тим, що батько має право на безпосереднє спілкування з дитиною з урахуванням її віку та стану здоров`я (а.с.193). Також суду надано письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 13.05.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.200,201-202). Відповідно до ст.209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та її представник у судовому засіданні посилалися на те, що відповідач не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, визначаючи час для спілкування позивача з донькою, просили врахувати вік та стан здоров"я дитини. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у поданих до суду поясненнях зазначено про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] народилась [PERSON] , про що 09.10.2014 складено відповідний актовий запис №812 у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 23.10.2018 розірвано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрований 04 вересня 2014 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - актовий запис № 512 (а.с.7). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 15.03.2019 у справі №640/22337/18 позовні вимоги [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до [PERSON] (місце реєстрації - [ADDRESS] ), фактичне місце проживання - [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення аліментів - задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 813 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28.11.2018р. до досягнення дитини повноліття (а.с.153-155). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 07.07.2020 у справі №953/3817/20 позовні вимоги [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення додаткових витрат на дитину - задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстр. номер [NUMBER] , зареєстрований: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована: [ADDRESS] понесені додаткові витрати, пов"язані з хворобою дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 10902,16 грн. (а.с.156-158). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 31.08.2020 у справі №953/6065/20 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів на неповнолітню дитину задоволено частково, збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2019 по справі 640/22337/18 та стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття (а.с.159-164). З консультативного висновку від 27.09.2014 вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: IgE залежна алергія, бронхіальна астма, інфекційно-залежна, 2 ступінь, загострення легкого ступеня тяжкості. Хронічна герпесвірусна інфекція (вірус Епштейна Барр, герпес 6 типу, активна стадія. Дисфункція імунітету. ГРІ: гострий риніт (а.с.167, 168). Рекомендовано обмежити відвідування громадських місць з великим скупченням дітей протягом 1 місяця. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України). Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок від 26.03.2021 №223 щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . Згідно даного висновку, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради розглянуто питання щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] (а.с.194-195). Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено. Мати дитини - [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] . Шлюб між батьками дітей розірвано 23.10.2018. Малолітня [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для перебування дитини (акт обстеження від 07.12.2020 депутата Мереф`янської міської ради). [PERSON] матеріально забезпечений, працює на посаді маляра в ТОВ «БМП СХІДБУД», на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 23», де малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівців з народження, за період з народження до досягнення дитиною 2 років 6 місяців, під час амбулаторних прийомів та візитів лікаря додому дівчинку супроводжували мати і батько. В подальшому, з квітня 2017 року по теперішній час на прийоми до лікаря [PERSON] супроводжує мати. Батько до фахівців поліклініки з приводу стану здоров`я дочки не звертався. Дівчинка перебуває на диспансерному обліку з приводу бронхіальної астми 2 ступеню, хронічної вірусної інфекції, дисфункції імунітету. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 15.03.2019 з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 813 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2018 р. до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 07.07.2020 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] понесені додаткові витрати пов`язані з хворобою дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10902,16 грн. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 31.08.2020 збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2019 та стягувати з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2018 р. до досягнення дитиною повноліття. Питання щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вік дитини, рекомендації Комісії, а також право дитини на безпосередньо спілкування з батьком,

Outcome: partial