Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на його користь заподіяну внаслідок ДТП матеріальну шкоду в сумі 30373,23 грн; стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну внаслідок ДТП моральну шкоду в сумі 20000,00 грн; стягнути з відповідачів по справі солідарно на його користь судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 1536,8 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 12 липня 2019 року об 11 год. 20 хвилин в м. Тараща Київської області по вул. Б.Хмельницького, 41 відповідач [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 1108 д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної інстанції та скоїв зіткнення з керованим ним автомобілем AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] (в даний час д.н.з. [NUMBER] ), який перебував попереду. Внаслідок ДТП автомобілі, в тому числі і його отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , яким порушено вимоги п.2.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого належний йому автомобіль AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] отримав значні пошкодження. Згідно постанови Таращанського районного суду від 2 серпня 2019 року по справі № 379/975/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначена постанова суду правопорушником не оскаржена і набрала законної сили 13 серпня 2019 року. У зв`язку з тим, що належний йому на праві власності автомобіль AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] (на момент ДТП д.н.з. [NUMBER] ) в результаті ДТП був пошкоджений, він на протязі тривалого часу не може його використовувати в якості транспортного засобу. З метою встановлення дійсної вартості завданих ДТП збитків ним проведено експертну оцінку вартості відновлення внаслідок ДТП його автомобіля, за результатами якої встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] становить 28474, 23 грн. Також за проведення автотоварознавчого дослідження (оцінки) транспортного засобу майна ним відповідно договору №/15/07-ТЗ від 15.07.2019 оцінювачу сплачено кошти в сумі 1900 грн. Зазначає, що відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ТДВ «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ». Після настання страхового випадку з метою отримання страхового і відшкодування за належний йому пошкоджений автомобіль, він звернувся до страховика ТДВ «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ». Однак на свою заяву отримав відповідь, з якої вбачається, що ТДВ «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ» не буде здійснювати страхове відшкодування. В зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» зазначає, що в ході врегулювання питання щодо виплати страхового відшкодування відповідач 1 повідомив позивача, що до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» було надано постанову Таращанського районного суду Київської області від 02.08.2019, де зазначено що внаслідок ДТП 12.07.2019 року було пошкоджено транспортний засіб AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] . При цьому разом з Заявою про страхове відшкодування, позивач надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , де зазначено що право власності на транспортний засіб AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] було зареєстровано 03.07.2019. Щодо розбіжностей зазначеного у постанові та свідоцтв державного номеру, позивач відмовився давати будь-які пояснення. Наразі відповідачу 1 не зрозуміло, якому майну було нанесено шкоду - транспортному засобу AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] чи транспортному засобу AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] , і кому належав на момент ДТП транспортний засіб AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] . Враховуючи зазначені фактичні обставини, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» не визнало майнових вимог позивача та прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначає, що він заперечує проти позовних вимог, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована і підтверджена Полісом АО/0339058 від 11.03.2019 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», який був пред`явлений позивачу у день ДТП 12.07.2019. Його заява про страхове відшкодування до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», подана своєчасно і без зауважень, а сума завданої шкоди зазначеної у позовній вимозі не перевищує ліміту відповідальності страховика. Крім того, страховик не знайшов правових підстав для відшкодування майнової шкоди. Також, позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування вимоги стосовно стягнення моральної шкоди. При розгляді питання стосовно стягнення з нього судових витрат, просить взяти до уваги що він є непрацездатною особою похилого віку (82 роки). Представник позивача - адвокат Дахно І.М. у судовому засіданні позов підтримав та прохав його задовольнити. Зазначив, що вартість відновлювального ремонту складає 28 473 грн 23 коп. Працівники страхової компанія «Ю.ЕС.АЙ» обіцяли відшкодувати, позивач подав документи, однак потім йому було відмовлено у відшкодуванні. Під час дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі позивача стояли єврономери. Відмова страхової компанії формальна, оскільки він-код автомобіля був вписаний в протокол про адміністративне правопорушення, і це один і той же автомобіль у позивача. Відповідач [PERSON] відмовився у добровільному порядку відшкодувати збитки, пропонував тільки за запчастини заплатить. Позивач є фізичною особою підприємцем, і в наслідок ДТП залишився без автомобіля, тому був вимушений винаймати перевізників, щоб їздити в різні регіони. Через це був у стресі. Документальні підтвердження щодо обставин на підтвердження моральної шкоди відсутні. Позивач безпосередньо звертався до працівників поліції для отримання документів щодо різниці в державному номері авто для надання в наступному цих документів в страхову компанію. Однак таких документів йому надано не було, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений він-код автомобіля. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що пропонував відповідачу [PERSON] вирішити питання відшкодування, прохав шість тисяч гривень, однак, той відмовився. Відмінність у державному номері автомобіля AUDI Q7 викликана тим, що проводилась реєстрація автомобіля Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно, його інтереси у судовому засіданні представляє [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з [PERSON] . Здоров`я відповідача погіршилося, він є онкохворим. В ДТП він також отримав травму руки, коліна, голови. Йому знов треба операція. Позивачем не надано документів на підтвердження моральної шкоди. Він постійно користується цим транспортним засобом. У звіті про вартість матеріального збитку вказано, що втрата товарної вартості дорівнюю нулю. Представник відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.07.2019 року об 11 год. 20 хв. в м. Тараща по вул. Б. Хмельницького, 41, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля AUDI Q 7 д.н.з. [NUMBER] (на даний час д.н.з. [NUMBER] ). Постановою Таращанського районного суду Київської області від 02.08.2019 у справі № 379/975/19, яка набрала законної сили 13.08.2019, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. (а.с.122). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , позивач є власником транспортного засобу AUDI Q 7 реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.121). Автомобіль ВАЗ 2108 д.н.з. [NUMBER] , яким при ДТП керував відповідач [PERSON] був застрахований товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» згідно полісу № АО/0339058 від 10.03.2017 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика відповідно до цього договору за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100000,00 грн, розмір франшизи 1000,00 грн (а.с.116). 15.07.2019 від [PERSON] до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 12.07.2019 року в [ADDRESS] (а.с.117). Згідно висновку автотоварознавого дослідження (оцінки) транспортного засобу №15/07-ТЗ від 16.07.2019, дата оцінки 12.07.2019, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] , складає 28473,23 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 15/07-ТЗ від 15.07.2019 позивачем сплачено ТОВ «Пасат Консалтинг Груп» 1900,00 грн за надані послуги з проведення автотоварознавчого дослідження оцінки транспортного засобу (а.с.16-24). 17.09.2019 від [PERSON] до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.09.2019, яка сталася 12.07.2019 року в [ADDRESS] (а.с.117). 11.10.2019 до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» надійшла заява [PERSON] від 06.10.2019 про страхове відшкодування (а.с.120). Листом від 05.12.2019 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування по причині того, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» не може знайти об`єктивне пояснення, чому в Постанові по справі № 379/975/19 від 02.08.2019 року зазначено, що на момент ДТП, - 12.07.2019 року, транспортний засіб «AUDI Q7» має державний номер [NUMBER] , при цьому відповідно до відомостей, визначених Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 03.07.2019 р. транспортний засіб «AUDI Q7» має державний номер [NUMBER] (а.с.128-129). Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Нормою ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст. 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва - поліса. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Пунктом 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року №566 встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням (після 19 лютого 2016 року) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Статтями 32 та 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено випадки, коли шкода не відшкодовується та підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну життю та здоров`ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України "Про страхування"; шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов`язаної з цією пригодою; шкоду, заподіяну життю та здоров`ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Зазначених вище випадків чи підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування не встановлено, доказів на спростування цього ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» суду не надано. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 № 755/18006/15-ц покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності Матеріалами справи підтверджено факт настання страхового випадку, відсутність випадків та підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. Доводи представника відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» щодо розбіжностей у державному номері автомобіля Audi Q7, зазначеного у постанові про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу суд оцінює критично, оскільки у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та у схемі до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.07.2019 зазначено один і той же VIN-код кузова [NUMBER] . (а.с.10, 12 зворот). Як пояснив позивачу судовому засіданні, відмінність у державному номері автомобіля AUDI Q7 викликана тим, що проводилась реєстрація автомобіля. Своєчасне неповідомлення [PERSON] страхувальника про страховий випадок також не може бути підставою для відмови у стягнення матеріальної шкоди з ТДВ «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ», оскільки відповідачем [PERSON] 15.07.2019 повідомлено ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 12.07.2019 (а.с.117) Отже, страхувальник мав можливість встановити всі обставини страхового випадку. Таким чином, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку не є безумовною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Зазначений висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 21.08.2018 р. у справі №227/3573/ 16-ц. У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Разом з тим, витрати за надані послуги з проведення автотоварознавчого дослідження оцінки транспортного засобу не є шкодою в розумінні ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, уточнені позовні вимоги в частині стягнення з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на користь позивача матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу Audi Q7 підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, зі зменшенням на суму франшизи (1000,00 грн) та без врахування витрат на проведення оцінювання (1900,00 грн), у розмірі 27473,23 грн. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналіз положеньст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. На підтвердження завданої моральної шкоди позивач посилається на моральну шкоду, яка виразилась в моральних та фізичних стражданнях та продовжується по час подання позовної заяви, та яку позивач оцінює в 20000,00 грн.. Однак, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи що потерпілий до теперішнього часу отримує моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції. Суд, виходячи з положень статті 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, особи заподіювача шкоди, який є непрацездатною особою похилого віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути на користь позивача моральну шкоду в загальній сумі 3000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначено клопотання про розподіл судових витрат, а саме просить стягнути з відповідачів на його користь судовий збір у розмірі 1536,8 грн. Так, позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (квитанція № 36 від 12.09.2019), 768,40 грн (квитанція № 37 від 12.09.2019). Позовні вимоги уточненого позову підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 90,45% (позовна вимога про стягнення з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» матеріального збитку), 15% (позовна вимога про стягнення з відповідача 2 моральної шкоди), а тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial