Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь\~ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № KR4ERG32540023 від 20.04.2012 року, яка станом на 14.02.2017 року становить 14854,19 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 3318,56 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2,70 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом -2242,62 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань 8106,78 грн., а також штрафів відповідно до п.2.4.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг 500 грн. фіксована частина, 683,53 грн. процентна складова. В обґрунтування позову зазначили, що 20.04.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № KR4ERG32540023, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 8333,70 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання за договором банк виконав, натомість відповідач покладені на неї умовами договору обовязки не виконує, в результаті чого станом на 14.02.2017 року має заборгованість у загальному розмірі 14854,19 грн., яку представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] та вирішити питання стосовно розподілу судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак просив про проведення\~ розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач\~ в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи, у контексті ст. 74 ЦПК України, повідомлена належним чином. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд,\~ дослідивши матеріали справи цивільної справи,\~ надавши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що\~ позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.04.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № KR4ERG32540023. Шляхом підписання Заяви позичальника [PERSON] погодився із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту\~ та Тарифами, які у сукупності і складають кредитний договір. (а.с.6) Згідно п. 1,2,3 заяви позичальника Банк надав\~ а відповідач отримав а строковий кредит в сумі 8333,72 грн. строком на 36 місяці по 19.04.2015 року включно за відсотковою ставкою 0,12 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту на споживчі цілі. В свою чергу, [PERSON] зобовязалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним на умовах та в строки, обумовлені сторонами. Пунктом 2.4.3.2 Умов передбачено узгоджений сторонами наступний порядок зарахування коштів у рахунок погашення заборгованості: 1) відшкодування збитків/витрат банку згідно п.2.4.2.2.11, 2.4.2.3.8 Умов; 2) пені відповідно до розділу 2.4.5. 3) прострочена комісія по кредиту; 4) прострочена винагорода; 5) прострочені відсотки за користування кредитом; 6) простроченої заборгованості за кредитом; частина суми, що залишилась, направляється на погашення заборгованості по кредиту, та в порядку черговості комісії, винагороди, відсотків, кредиту. Відповідно до заяви позичальника та п.2.4.5.1 Умов, у випадку порушення позичальником зобовязань за кредитом, він сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 0,15% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Крім того, у випадку порушення позичальником строку платежів більш ніж на 90 днів, він зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п.2.4.5.5 Умов, а.с.13- зворот). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № KR4ERG32540023від 20.04.2012 року виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі на споживчі цілі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. В порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання не виконала, в результаті чого станом на 14.02.2017 року утворилась заборгованість за кредитом у\~ сумі 14854,19 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом 3318,56 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2,70 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом -2242,62 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань 8106,78 грн., а також штрафів відповідно до п.2.4.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг 500 грн. фіксована частина, 683,53 грн. процентна складова. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення боргу за кредитним договором. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2\~ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане узгоджується з правовим висновоком викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд, вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про стягнення з [PERSON]\~ штрафів у розмірі - 500 грн. (фіксована частина) та 683,53 грн. (процентна складова). Враховуючи зазначене, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача становить 13670,66 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.30,31) пропорційно розміру задоволених вимог, що становить відповідно 1472,52 грн. На підставі\~ст.ст.\~16,\~526,\~549,\~551,\~553,\~554,\~610,\~612,\~625,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial