Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду 18.11.2014 року із позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «МІК» та уточнюючи позовні вимоги 29.04.2015 року просила стягнути з відповідача ТОВ «МІК» заборгованість по заробітній платі у розмірі 2136,39 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначала, що з 16.07.2012 року по 23.07.2014 року працювала в ТОВ «МІК» спочатку учнем кондитера, а з 01.02.2013 року кондитером, звільнена з підприємства наказом № 97-к від 23.07.2014 року за згодою сторін. Згідно довідки відповідача розмір заборгованості по заробітній платі станом на 21.10.2014 року становить 2136,39 грн.. Оскільки виплата належних грошових коштів з вини підприємства не проведена в день звільнення, вона має право відповідно до 117 КЗпП України вимагати середній заробіток за кожен день затримки виплати зарплати. Тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку (а.с.53-55,57). Зазначає, що у зв'язку з безпідставною та незаконною не виплатою заборгованості по заробітній платі позивачу причинена і моральна шкода, наявність якої полягає в тому, що протиправною бездіяльністю в частині виплати заборгованості її ображають як людину, принижують своєю байдужістю та зневагою на честь і гідність, ділову репутацію. Позивач вказувала, що через тривале неотримання зарплати вона зазнає значні душевні переживання, незручності у зв'язку з тим, що не може поповняти сімейний бюджет коштами навіть у необхідному для нормального рівня життя розмірі. У зв'язку з безгрішшям не може забезпечувати нормальне лікування навіть собі, хоча тривалий час лікуєтьєся від виразкової хвороби дванадцятипалої кишки, хронічного гастродуоденіту, дискінезії жовчовивідних шляхів та потребує періодичного протирецидивного лікування даних захворювань. На запит позивача до приватного акціонерного товариства «Днепрінмед» з приводу часткової оплати мого лікування мені було відмовлено у зв'язку з ненадходженням до страхової компанії грошових коштів від відповідача. Посилається на те, що в даний час потребує санаторно-курортного лікування на яке у позивача також відсутні кошти. Крім того, відповідно до Попередження, надісланого позивачці КПТМ «Криворіжтепломережа» станом на 01.05.2014 року борг за надане КПТМ «Криворіжтепломережа» теплопостачання становив 3291 грн. 52 коп. Також, не отримуючи заробітної плати позивач змушена звертатись до спеціалістів за отриманням юридичної допомоги, тобто порушувати звичайний спосіб життя. Безгрішшя принижує жіночу самолюбність та гідність позивача. Моральну шкоду позивач оцінює грошовою сумою у розмірі 5 000 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Таким чином, вважає, що ТОВ «МІК» були порушені її права та просить стягнути з відповідача ТОВ «МІК» на її користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 2136,39 грн., середній заробіток за кожний день затримки виплати зарплати по день фактичного розрахунку та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Позивач та її представник за довіреністю [PERSON] (а.с.3) в судове засідання не зявилися, її представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримував (а.с.55,61). Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про отримання ними судових повісток та ухвал (а.с. 44,45, 50,59,60) та розписка про виклик до суду на 20.01.2015 року (а.с.28,29), причини неявки не повідомили, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності не надали. В звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача суд, з урахуванням думки позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ст. 197 ЦПК України, через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Судом встановлено, що згідно трудової книжки (а.с.6) [PERSON] наказом № 159-к від 12.07.2012 року прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду учня кондитера (а.с.6), на підставі наказу від 01.02.2013 року № 35-к найменування посади змінено на кондитера та наказом від 23.07.2014 року № 97 звільнена за згодою сторін. Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить [PERSON] згідно довідки виданої ТОВ «МІК» станом на 21.10.2014 року складає 2 136,39 грн., з яких: за січень 2014 року 95,44 грн., за лютий 2014 року 420,75 грн., за березень 2014 року 565,39 грн., за квітень 2014 року - 317,61 грн., за травень 2014 року 385,07 грн., за червень 2014 року 352,13 грн. (а.с.35). Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Отже, оскільки відповідачем ТОВ «МІК» порушено право позивача на оплату праці, то саме з ТОВ «МІК» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 2136,39 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки [PERSON] звільнена з ТОВ «МІК» 23.07.2014 року, який є останнім робочим днем, ТОВ «МІК» в добровільному порядку не виплатило [PERSON] середній заробіток за час затримки виплати заборгованості, то періодом затримки слід вважати період з 24.07.2014 року по 18.06.2015 року. Згідно з п.п. «л» п. 1, п. 2 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати, цей порядок застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати, при цьому середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п.п. 3 п. 3 Постанови № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно з п. 8 вище вказаної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з довідок ТОВ «МІК» (а.с. 8,35), заробітна плата [PERSON] за травень та червень 2014 року (два місяці, що передували звільненню) складала 430,55 грн., сумарне число робочих днів за останні два календарні місяці становить 16 робочих днів, тому відповідно середньоденний заробіток [PERSON] складає 26,91 грн. (430,55 грн. / 16 робочих днів за період червень та травень 2014 року). Оскільки відповідачем ТОВ «МІК» не виконана ухвала суду про витребування доказів та не надані документи, які свідчать про встановлену на підприємстві тривалість робочого часу: Правила внутрішнього трудового розпорядку, графік виходу на роботу [PERSON] за повні місяці роботи, суд при розрахунку середнього заробітку за час затримки виплат виходить з виробничого календаря норм тривалості робочого часу при пятиденному робочому тижні з двома вихідними днями у суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день упродовж робочого тижня та відповідним зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів на 2014 -2015 рік відповідно до додатків до листів Міністерства соціальної політики України № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 року та № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року (а.с.62-65). Кількість робочих днів в періоді, за який нараховується середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 227 робочий день, з яких за липень 2014 року - 6 днів, за серпень 2014 року 20днів за вересень 2014 року 22 дні за жовтень 2014 року 23 дні за листопад 2014 року 20 днів за грудень 2014 року 23 дні за січень 2015 року 20 днів за лютий 2015 року 20 днів за березень 2015 21 день за квітень 2015 року 21 день за травень 2015 року 18 днів за червень 2015 року 13 днів У звязку з цим, розмір середнього заробітку [PERSON] за період з 24.07.2014 року по 18.06.2015 року складає 6 108,57 грн. (227 робочий день Х 26,91 грн. середньоденний заробіток), який підлягає стягненню з відповідача ТОВ «МІК», як роботодавця, на користь позивача в рахунок сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Несвоєчасна виплата заробітної плати [PERSON] є порушенням трудового законодавства, яке завдало останній моральних страждань, оскільки вона була позбавлена засобів для існування, не має можливості лікуватись, хоча хворіє, не має можливості сплатити борг КПТМ «Криворіжтепломережа» у звязку з відсутністю коштів, що змінило звичний для неї спосіб життя, та змусило вживати додаткових зусиль для організації життя, зокрема звертатися до суду (а.с.9,10). У звязку з вище вказаним, враховуючи характер допущених ТОВ «МІК» порушення, а саме нездійснення розрахунку при звільненні та глибину душевних страждань [PERSON], виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково - в розмірі 2000,00 грн., стягнувши моральну шкоду з ТОВ «МІК». Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов [PERSON] складався з позовних вимог немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди), а також вимог майнового характеру (стягнення грошових коштів, зокрема середнього заробітку за час вимушеного прогулу), то відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір має сплачуватися за ставками встановленими для вимог майнового і немайнового характеру. У звязку з цим, враховуючи часткове задоволення позову позивача [PERSON], яка звільнена від сплати судового збору, та виходячи з розміру судового збору за вимоги немайнового характеру мінімального розміру 243,60 грн. та мінімального розміру судового збору за вимоги майнового характеру - 243,60 грн., суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «МІК» судовий збір на користь держави в розмірі 487,20 грн. (243,60 грн. + 243,60 грн.)

Outcome: partial