Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації, в якому зазначив, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» регіональна філія «Південна залізниця» в особі виробничого підрозділу «Харківське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» утримує на своєму балансі гуртожиток, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Конарєва ,7 (Червоноармійська). Відповідач [PERSON] зареєстрований в даному гуртожитку в кімнаті № 422, але за вказаною адресою не проживає з 2015 року. Дане приміщення було надано на підставі ордеру від 03.03.2008 № 3. З метою забезпечення житлом і покращення житлових умов працівників, профспілковим комітетом та адміністрацією Харківського будівельно-монтажного експлуатаційного управління постійно проводиться робота з метою виявлення осіб, які припинили (не перебувають/не перебували) з підприємством трудові відносини, з подальшим примусовим виселенням. Відповідач в трудових відносинах з підприємством не перебуває, за місцем реєстрації жодного разу з часу звільнення по теперішній час не зявлявся, виїхав із займаного приміщення разом з майном та з квітня 2015 року там не проживає, за комунальні послуги не сплачує, будь-яких речей в гуртожитку не тримає. Незважаючи на звільнення та непроживання у кімнаті №422, зокрема на відсутність особистих речей [PERSON] і непроживання членів його сімї, відповідач не знімається з реєстрації та продовжує обліковуватися як мешканець гуртожитку № 7. У судове засіданні представник позивача не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на подані докази, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» регіональна філія «Південна залізниця» в особі виробничого підрозділу «Харківське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» утримує на своєму балансі гуртожиток, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Конарєва, 7 (Червоноармійська). Відповідно до вимог статей 127, 128, 129 Житлового Кодексу України, гуртожитки використовуються для тимчасового проживання осіб у період їх роботи або навчання. Відповідач [PERSON] зареєстрований в даному гуртожитку в кімнаті № 422 на підставі ордеру №3 від 03.03.2008. Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Червоноармійська, 7 (гуртожиток), зареєстрований [PERSON] З метою забезпечення житлом і покращення житлових умов працівників, профспілковим комітетом та адміністрацією Харківського будівельно-монтажного експлуатаційного управління постійно проводиться робота з метою виявлення осіб, які припинили (не перебувають/не перебували) з підприємством трудові відносини, з подальшим примусовим виселенням. Відповідач в трудових відносинах з підприємством не перебуває. Згідно актів від 05.09.2016, 10.10.2016, 21.11.2016 відповідач за місцем реєстрації не мешкає з квітня 2015 року. На підставі ст.ст. 319, 321, 383 ЦК України, власник житлового будинку (квартири) користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Крім того, на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового кодексу УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи,остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права на користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зняття з реєстраційного обліку є способом захисту права власника. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, відповідач як особа, що тривалий час не проживає у вказаному приміщенні, підлягає визнанню таким, що втратив право користування кімнатою №422 в гуртожитку по вул.. Конарєва (Червоноармійська), 7 у м. Харкові. Крім того, як звернено увагу у п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене, суд, оцінюючи подані докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім того, позивачем було заявлено вимогу про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Суд вважає, що ця вимоги позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки зазначена норма закону визначає порядок зняття з реєстрації з підстав визнання таким, що втратив право користування жилим приміщення, як самостійну норму, в задоволенні вимоги про зняття з реєстраційного обліку слід відмовити, як таку, що заявлена безпідставно. Реєстрація та зняття з реєстрації громадян не є компетенцією суду, підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, що є підставою у відмові в задоволенні цієї вимоги. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial