overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою від якого у них народилося дво дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 22.10.2010 року з нього стягуються аліменти на утримання дітей в сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. Однак, на даний час його матеріальний стан сильно змінився у зв'язку із складною ситуацією в державі, його бізнес не приносить практично ніякого доходу. Його заробітної плати інколи не вистачає на повну сплату аліментів, а у нього є батьки похилого віку, які також потребують матеріальної допомоги. Така ситуація призвела до того, що він не взмозі дозволити собі купити найнеобхідніші речі для існування. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] за рішенням суду на утримання дітей до 300 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення доньками повноліття. Позивач в судове засідання не з"явився. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що з позовними вимогами ознайомлений та не заперечує щодо їх задоволення в повному обсязі, а справу просить заслухати в її відсутності. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. На підставі ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 жовтня 2010 року з позивача стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. 14 лютого 2014 року позивач змінив прізвище та ім"я з [PERSON] на [PERSON]. Матеріальне становище позивача на даний час змінилось і його доходу не вистачає на забезпечення себе найнеобхіднішими речами для існування. Крім того на його утриманні перебувають батьки похилого віку, які також потребують матеріального утримання і проти зменшення розміру аліментів не заперечує відповідачка. Встановлене судом підтверджено копією рішення суду, копією свідоцтва про зміну прізвища, копією свідоцтва про одруження, копіями свідоцтв про народження дітей та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст. 192 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником будинку [ADDRESS] . На даний час в будинку зареєстрована його колишня дружина, відповідач по справі [PERSON] , хоча фактично за вказаною адресою вона не проживає понад десять років, особистих речей та іншого належного їй майна в будинку не має. Вказав, що відповідач завдає шкоди інтересам його сім`ї, в зв`язку з реєстрацією відповідача він несе додаткові витрати по утриманню будинку, томупросив суд постановити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування вказаним вище житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку за даною адресою. Сторони до суду не з`явились, позивач в заяві до суду клопотав про розгляд справи за його відсутності. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що стверджується договором дарування та витягом з Державного реєстру речових пра на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За даною адресою зареєстрована відповідач [PERSON] , хоча фактично вона за цією адресою не проживає, особистих речей в будинку немає. Ці обставини підтверджені актом від 13.05.2019 року і ніким не оспорюються. Відповідно до вимог ст.ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь - яких порушень його права. Відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач, як член сім`ї власника в жилому приміщенні відсутній понад рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування ним, тому вимога про позбавлення права на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Вимога про зняття з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено вичерпний перелік підстав зняття особи з реєстрації за місцем проживання. За змістом вказаної норми Закону зняття з реєстрації здійснюється органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 25.07.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з якої вбачається, що на підставі виконавчого напису №4879, виданого 06.06.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто заборгованість по кредитному договору в розмірі 36126,43 грн. Копію даної постанови позивач отримав поштою в липні 2018 року. Проте позивач вважає, що даний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, при його вчинені нотаріусом не було з`ясовано факт безспірності заборгованості та не встановлено, чи не пропущено строки позовної давності, тому просить його визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідач в особі представника ПАТ «ПУМБ», не погоджуючись з позовом, 05 вересня 2018 року на адресу суду направила відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі виходячи з наступного. Між АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого на сьогоднішній день є ПАТ "ПУМБ" та позивачем був укладений Кредитний договір № GP - 6042377 від 13.02.2014 року, згідно якого [PERSON] видано кредит у сумі 17079,94 грн., строком на 36 місяців, тобто до 13.02.2017 року, з процентною ставкою у розмірі 17% річних та комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,50%, зі сплатою заборгованості згідно з графіком. Позивачем підписано вказаний кредитний договір, пропозицію укладення договору (оферта), умови Кредитного договору, якими зокрема Позивач ознайомлений з реальною процентною ставкою кредиту та повідомлений про абсолютне подорожчання кредиту відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Позичальник підтвердив, що ознайомлений з наявними формами кредитування, умовами отримання та користування кредитом, тарифами банку і проінформований про переваги недоліки запропонованих схем кредитування. Однак в порушення вимог кредитного договору [PERSON] не здійснював погашення чергових платежів у встановлені кредитним договором строки. Відповідач,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , вказавши, що 13.09.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на залишок заборгованості, однак свого обов'язку не виконав, внаслідок чого станом на 26.11.13 утворилась заборгованість у загальній сумі 17449,67 грн., у тому числі, за кредитними коштами - 2299,68 грн., по процентам за користування кредитом - 7647,86 грн., по комісії за користування кредитом - 6195,00 грн., а також штрафи - 500 грн. - фіксована частина та 807,13 грн. - процентна складова. Цю заборгованість просив стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача - Гуменюк І.І.Є, який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, відповідач у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнав частково та надав суду три квитанції про повернення позивачу 1260 грн. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину; наслідки недійсності нікчемного правочину суд може застосувати з власної ініціативи (ч.ч.1,5 ст.216 ЦК України). З доданої до позову заяви вбачається, що [PERSON] заявив про бажання оформити на своє ім'я кредит з зазначенням бажаного кредитного ліміту 3000 грн. з базовою процентною ставкою 2% на місяць на залишок заборгованості та щомісячною комісією 3,5 %, а менеджер ЗАТ "Акцент-Банк" перевірив правильність і достовірність наданих про себе [PERSON] відомостей. Однак доказів того, що намір відповідача отримати кредит був реалізований в укладення договору з додержанням письмової форми позивач суду не надав. Відповідачем факт отримання 3000 грн. визнається, а позивачем факт перерахування [PERSON] 1260 грн. не заперечується. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача безпідставно одержані кошти в сумі 1740 грн. (3000-1260=1740), а у задоволенні решти вимог відмовляє. На підставі зазначеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача по справі на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; допустити рішення до негайного виконання у межах сум платежу одного місяця; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати за отримання правової допомоги. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначив, що він проживав з відповідачем однією сім'єю з 2004 року. Від сімейних відносин вони мають сина [PERSON], [INFO], який з 2007 року мешкає разом із ним та знаходяться на його утриманні. Відповідач з 2007 року не займається доглядом і вихованням сина, ухиляється від своїх обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, як зазначено позивачем в позові сторони по справі проживали разом з 2004 року по 2007 рік. Від сімейних відносин сторони мають сина [PERSON], [INFO], який з 2007 року проживає з позивачем та знаходяться на його утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 378 від 28.05.2005 року (а.с. 4), довідкою ТОВ «Інфо-ком» від 21.05.2015 року (а.с.7), актом про проживання ТОВ "Крона" від 15.05.2015 року (а.с. 10). Відповідач добровільно не здійснює матеріальної допомоги на утримання дитини, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно якої, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено позивачем в позові, при подачі позовної заяви ним було витрачено 300 гривень на правову допомогу і надано до позову довідку видану адвокатом [PERSON] (а.с. 5), проте вказана довідка не є квитанцією або іншим касово-розрахунковим документом, а тому за відсутності належних доказів оплати послуг адвоката вищевказана сума стягненню не підлягає.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 11614.05 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.11.2012 року сплативши 1921 гривні 00 копійок судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2019 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, розглянути справу без участі представника ПАТ КБ "Приватбанк", проти винесення заочного рішення також не заперечив. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи та задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 30336.54 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.08.2013 року сплативши 1921 гр. 00 копійок судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.2019 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, розглянути справу без участі представника ПАТ КБ "Приватбанк", проти винесення заочного рішення також не заперечив. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 20 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11062029000. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 23880 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20.10.2021. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 10,8 % річних за перший місяць користування. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором була прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки. Взяті на себе зобовязання відповідач [PERSON] належним чином не виконувала, а тому у травні 2014 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до Пирятинського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Пирятинського районного суду від 21 липня 2014 року позов було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в розмірі 14025,73 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 квітня 2014 року становить 159293,67грн, та пеня у сумі 1083,69грн, а всього 160377,36грн. Відповідно до постанови державного виконавця від 14 травня 2015 року та квитанції від 19 листопада 2014 року боржником було погашено борг на суму 160377,36грн. При надходженні від боржника коштів банк у відповідності до законодавства та укладеного кредитного договору здійснив погашення процентів у розмірі 759,87 доларів США та суми кредиту у розмірі 9791,20 доларів США. Станом на 26 жовтня 2016 року залишились непогашеними заборгованість за кредитом у сумі 3474,66 доларів США, заборгованість по відсоткам, нарахованим за час користування кредитними коштами за період з 30 квітня 2014 року по 26 жовтня 2016 року, у сумі 1966,77 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2016 року у сумі 17851,47грн та 3 % річних за період з 01 серпня 2014 року по 19 листопада 2014 року у сумі 1449,99грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсоткам у сумі 1966,77 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 17851,47грн та 3 проценти річних у сумі 1449,99грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1378грн. Представник позивача підтримав вимоги ПАТ "УкрСиббанк" у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надав суду заяву. Окрім цього, представником позивача були надані додаткові письмові пояснення, згідно яких банк при надходженні коштів у розмірі 160377,36грн,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], та примусово зняти його з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі, посилаючись на те, що відповідач з листопада 2014 р. не мешкає за вказаною адресою без поважних причин. Представник позивача в судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: довідка голови вуличного; довідка з ЛКП «Паспортна служба». У судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований та мешкає у квартирі [ADDRESS] Вказана житлова квартира не є приватизованою і знаходиться у комунальній власності, позивач є офіційним квартиро наймачем (довідка № 552 від 09.07.2015 року з ЛКП «Паспортна служба»). Разом із позивачем у зазначеній квартирі зареєстрований і відповідач, який з листопада 2014 р. і по теперішній час не мешкає за вказаною адресою без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, вирішується в судовому порядку. При цьому під встановленими строками мається на увазі шестимісячний термін. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Разом з тим, відповідно до ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання, тому вимог про примусове зняття відповідача з реєстрації є зайвими. З відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн. На підставі викладеного та 71, 72, 156 ЖК УРСР,

Outcome: partial