Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки відповідач у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання. Враховуючи положення ст. ст. 274, 280 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього та в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 17 червня 2016 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір, що за домовленістю сторін складається із анкети-заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок і зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту відповідач, згідно договору, дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням позивача. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 21 червня 2018 року склала 19 735, 45 гривень. За розрахунком, наданим банком, така заборгованість складається з: 2 250, 98 гривень - тіло кредиту; 7 660, 36 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8 408, 14 гривень - заборгованість за пенею; 500, 00 гривень - штраф (фіксована частина); 915, 97 гривень - штраф (процентна складова). Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов'язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов'язань у причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості. Суд задовольняє позов частково, адже подвійна відповідальність за одне і те саме правопорушення суперечить законодавству України та судовій практиці. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 1 762,00 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial