Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування"звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] 25.07.2014 року укладено кредитний договір № 140725-115046, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 600 грн. Відповідно до умов договору відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконала. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість станом на 04.07.2018 року у сумі 17388 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляла. Судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим для нього ст. 191 278 ЦПК України, та не надав відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Судом встановлено, що 25.07.2014 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 140725-115046, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 600 грн. Сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Згідно п. 6.2 договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2%: за кожен день прострочення. У зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором станом на 04.07.2018 утворилась заборгованість в сумі 17388 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 600 грн.; по процентах за користування кредитом 336 грн.; пені 16452 грн.. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. та комісію банку 17,62 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Комісія банку не відноситься до судових витрат. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за кредитним договором на загальну суму 17388 грн., з яких: заборгованість за кредитом 600 грн.; заборгованість по процентам 336 грн.; пеня 16452 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн.

Outcome: partial