Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору № КФ(03)82-08 від 16.04.2008 р. в розмірі 691322,77 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. 01.12.2014 р. [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою та просить визнати поруку за договором № ПФ (03) 12-08 від 16.04.2008 р., укладену між ПАТ «ТаскомБанк» та нею, припиненою, вказуючи, що 16.04.2008 р. між ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є ПАТ «ТАСкомбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № КФ (03)82-08, за яким банк надав йому кредит в розмірі 200000 грн. Того ж дня між ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт» та нею укладено договір поруки № ПФ (03)12-08. Оскільки, починаючи з 2008 р. [PERSON] свої обов'язки за кредитним договором не виконує, ПАТ «ТАСкомбанк» відповідно до п. 4 договору поруки та п. 8.1 кредитного договору звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення солідарно з [PERSON], як боржника за основним зобов'язанням, так із неї, як поручителя, заборгованості за кредитним договором із застосуванням права дострокового повернення суми кредиту та відсотків за користування ним. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, тому в неї виникли зустрічні позовні вимоги до банку про визнання припиненим договору поруки, які вона просить задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає, зустрічний позов не визнає та пояснив, що 16.04.2008 р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № КФ(03)82-08, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 200000 грн. для споживчих потреб, терміном по 13.04.2018 р. В цей же день між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Позичальник не виконує свої зобов'язання за кредитним договором. Станом на 20.05.2014 р. заборгованість за кредитом складає 691322,77 грн. Просить стягнути солідарно заборгованість з відповідачів в розмірі 691322,77 грн., а також судовий збір в розмірі 3654 грн. В задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки поручитель зобов'язується перед кредитором, відповідати усім своїм майном за виконання усіх боргових зобов'язань [PERSON] та повинен самостійно контролювати виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнають, на задоволенні зустрічного позову наполягають в повному обсязі та пояснили, що згідно п. 12 договору № ПФ (03)12-08 від 16.04.2008 р. порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від настання строку виконання основного зобов'язання (строку повернення кредиту) не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 200000 грн. на термін за 16.04.2008 р. по 13.04.2018 р. із щомісячним поверненням кредиту та оплатою відсотків за користуванням кредитом у відповідності з графіком. Пунктом 10 кредитного договору передбачено право позичальника достроково повернути всю суму кредиту за умови повного погашення нарахованих відсотків за фактичний термін користування кредитом, а також за умови відсутності заборгованості по всіх зобов'язаннях за договором. Основне зобов'язання за кредитним договором вважатиметься виконаним з моменту здійснення останнього платежу за графіком (13.04.2018 р.), або з моменту, коли позичальник дострокове поверне банку всю суму кредиту відповідно до п. 10 кредитного договору. Строк виконання основного зобов'язання, передбачений п. 1 кредитного договору, може бути змінений банком з моменту настання обставин, передбачених п. 8.1 договору. В березні 2009 р. в зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору в частині своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним банк звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису. За результатами розгляду заяви 16.03.2009 р. приватним нотаріусом [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким звернено стягнення на заставлене майно - належну [PERSON] на праві власності квартиру. За рахунок заставленого майна пропонувалось задовольнити вимоги ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт» у розмірі 223 242, 38 грн., тобто на всю суму кредиту та відсотків за користування ним. Таким чином, при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису банк реалізував надане йому п. 8.1 кредитного договору право дострокового повернення кредиту та відсотків за користування ним, а передбачений п. 12 договору поруки строк дії поруки слід обчислювати з дати здійснення нотаріусом виконавчого напису, тобто з 16.03.2009 р. Факт настання 16.03.2009 р. строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором № ПФ (03) 12-08 від 16.04.2008 р. встановлено ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.11.2012 р. у справі № 22-5719/2012 та згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Порука - це строкове зобов'язання і, незалежно від того, встановлено строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб' єктивне право кредитора. За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту починаючи з 16.03.2009 р. протягом наступних трьох років, а порука є такою, що припинилася з 17.03.2012 р. В межах вказаного строку позивач вже звертався до суду з позовом про стягнення з [PERSON], як поручителя, частини заборгованості за кредитним договором № КФ (03)82-08 від 16.04.2008 р. Рішенням Мелітопольського міжрайонного суду Запорізької області від 27.06.2012 р., яке набуло законної сили, позовні вимоги ПАТ «ТАСкомбанк» частково задоволено. Тому, строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки. Тому незважаючи на той факт, що позивач в межах строку дії поруки пред'являв до неї як поручителя позов про стягнення частини боргу, він не має права на задоволення іншого позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт з відміткою «немає вдома», заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Згідно п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ПАТ «Таскомбанк» підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає повному задоволенню. 16.04.2008 р. між ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КФ (03)82-08, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 200000 грн. для задоволення споживчих потреб, терміном до 13.04.2018 р. включно. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язався повернути банку кредит не пізніше термінів, передбачених графіком до кредитного договору та п. 1 цього договору, оплатити банку відсотки за користування кредитом у розмірі та в порядку визначеному кредитним договором /а.с. 7/. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановленого договором або законом. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № ПФ (03)12-08 від 16.04.2008 р. між ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» та [PERSON], поручитель зобов'язується перед кредитором, відповідати усім своїм майном за виконання усіх боргових зобов'язань [PERSON], які виникають із кредитного договору № КФ (03) 82-08 від 16.04.2008 р. Зобов'язання [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 20.05.2014 р. за відповідачами рахується заборгованість у сумі: 691322,77 грн., з яких: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) - 193322 грн.; заборгованість за відсотками (в тому числі прострочені) - 144415,61 грн.; пеня на суму заборгованості (за період з 28.11.2011 р. по 27.12.2012 р.) - 353575,16 грн. Заборгованість за кредитним договором підтверджується наданим Банком розрахунком заборгованості за договором кредиту № КФ (03) 82-08 від 16.04.2008 р. /а.с. 4/. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошову кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пленумом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 постанови від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. При цьому слід зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Так, 16.03.2009 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, з пропозицією звернути стягнення на трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 75,3 кв.м., що належить на праві власності [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису банк реалізував надане йому п. 8.1 кредитного договору право дострокового повернення кредиту та відсотків за користування ним, а передбачений п. 12 договору поруки строк дії поруки слід обчислювати з дати здійснення нотаріусом виконавчого напису, тобто з 16.03.2009 р. Факт настання 16.03.2009 р. строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором № ПФ (03) 12-08 від 16.04.2008 р. встановлено ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.11.2012 р. у справі № 22-5719/2012 та згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Порука - це строкове зобов'язання і, незалежно від того, встановлено строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб' єктивне право кредитора. За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту починаючи з 16.03.2009 р. протягом наступних трьох років, а порука є такою, що припинилася з 17.03.2012 р. В межах вказаного строку позивач вже звертався до суду з позовом про стягнення з [PERSON], як поручителя, частини заборгованості за кредитним договором № КФ (03)82-08 від 16.04.2008 р. 27.06.2012 р. рішенням Мелітопольського міськрайонного суду позов ПАТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення суми задоволений частково. Стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «Таскомбанк» суму пені у розмірі 10000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 214,60 грн., а всього 10214,60 грн. В позові [PERSON] до ПАТ «Таскомбанк» про розірвання договору поруки відмовлено /а.с. 65-67/. Тому, строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредитному договору в сумі 691322,77 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. В позові до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором поруки слід відмовити. Зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «ТаскомБанк», третя особа [PERSON] про визнання припиненим договору поруки задовольнити.

Outcome: partial