Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом про стягнення із відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1200 грн до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2017 рішенням суду було розірвано шлюб між нею та відповідачем. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з нею, відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною до трьох років, жодних інших доходів крім соціальної допомоги на дитину не отримує, а її рідні не мають можливості надавати їй матеріальну допомогу. Відповідач офіційно працевлаштований, також підробляє неофіційно, інших аліментних зобовязань або стягнень за виконавчими документами не має, а тому має можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Крім того вважає, що оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні вище наведеним. Зазначила, що в серпні 2017 року після розірвання шлюбу, вона з дитиною переїхала проживати до батьків в с Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області. Вказала, що власних доходів їй не вистачає для повного забезпечення усіх необхідних потреб дитини. Відповідач офіційно працює, крім того їй відомо що він підробляє неофіційно, за що отримує чималі грошові кошти, а тому він спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у визначених нею розмірах, як на утримання дитини так і на її утримання, до досягнення дитиною трьох років. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав заперечення на позов, в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково, погоджується сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1500 грн., що на його думку, відповідатиме його фінансовим можливостям. Крім того, зазначив, що він постійно надавав грошові кошти на утримання сина, шляхом їх переведення на банківський рахунок позивача, і в нього не було наміру не забезпечувати матеріально дитину, оскільки він його дуже любить. Щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини заперечив повністю, вказав, що позивач відповідно до вимог закону не вважається непрацездатною, а тому позов в цій частині є безпідставним. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 17.07.2017, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). У шлюбі у сторін народилася дитина\~[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НМ №276754, виданим 22.12.2014 (а.с. 8). Судом встановлено, що з серпня 2017 року неповнолітній [PERSON] проживає із матірю [PERSON], за адресою: с. Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області. [PERSON] ніде не працює, зайнята по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, що підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області за вих.№1528 від 18.10.2017(а.с.10). В судовому засіданні позивач зазначила, що неповнолітній [PERSON] перебуває виключно на її матеріальному утриманні. В той же час відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, хоча має змогу таку допомогу надавати, так як є працездатним, працює офіційно, а також підробляє неофіційно, інших аліментних зобов'язань немає. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За загальним правилом, відповідно до вимог ст.ст.\~181,\~182 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з довідкою №814 від 13.11.2017, відповідач [PERSON] офіційно працює на посаді інженера з логістики в ТзОВ Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова"та його дохід за серпень-жовтень 2017 року склав 17 635,89 грн. Таким чином, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, зобовязаний забезпечувати свою дитину матеріально, має постійне місце роботи, суд приходить до висновку про те, що слід визначити розмір аліментів у частці, в розмірі 35 (тридцять п'ять) відсотків, від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що з врахуванням наданої допомоги матір'ю дитини, забезпечить їй, належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Разом з тим, суд приходить до переконання про те, що визначення позивачкою розміру аліментів на дитину в твердій грошовій сумі є безпідставними, оскільки обставин встановлених ч.1 ст.184 СК України, таких як наявність у відповідача нерегулярного, мінливого доходу, одержання доходу в натурі, судом в судовому засіданні не встановлено. Також позивачем не підтверджено відповідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України\~жодними належними та допустимими доказами наявності у відповідача неофіційних доходів у значних розмірах. Крім того, згідно з ч.ч. 2,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Оскільки судом встановлено, що син сторін [PERSON] проживає з позивачкою, та на час звернення з позовом до суду йому не виповнилося три роки, а тому вона має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років, розмір якого суд з урахуванням наявності у відповідача постійного джерела доходу, також визначає в частці, в розмірі 15 (п'ятнадцяти) відсотків, від усіх видів його заробітку (доходу). Одночасно, суд не бере до уваги заперечення відповідача в частині безпідставності позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини з тих підстав, що вона в силу вимог ст.75 СК України не вважається непрацездатною або такою що потребує матеріальної допомоги, оскільки судом встановлено, що [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та має право на утримання від відповідача на підставі ст.84 СК України. У зв'язку із наведеним позовні вимоги слід задовольнити частково, а судові витрати по справі покласти на відповідача.

Outcome: partial