Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, у якій просить стягнути аліменти на його користь та на утримання, як на повнолітнього непрацездатного сина, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму, довічно. Свої вимоги мотивував тим, що він являється інвалідом другої групи з дитинства довічно та отримує пенсію. На даний час рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області його батьки розлучилися та він залишився проживати разом із матір`ю, яка утримує його та доглядає за ним. Для підтримання стану здоров`я йому необхідно постійно приймати ліки. Регулярні витрати на придбання лікарських препаратів становлять приблизно 1000 гривень щомісяця, які він придбаває за власний кошт. Крім того, позивачу необхідні санітарно-гігієнічні умови проживання, щоденне харчування, періодичне придбання білизни, одягу та взуття, засобів гігієни. Пенсія є його єдиним доходом і він не може утримувати себе лише власним коштом. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву з наступним запереченням. Вважає, що позивач є інвалідом другої групи з дитинства, який не потребує постійного стороннього догляду і допомоги, отримує пенсію. Однак, розмір такої пенсії не надав, що не дає змоги встановити потребу позивача в матеріальній допомозі, яка означає, що сукупний дохід непрацездатного не забезпечує йому підтримку нормальної життєдіяльності. На даний час відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 1/8 частини від його заробітку. Просить прийняти до уваги те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, яка проживає разом з ним, є особою з інвалідністю другої групи та потребує догляду та лікування. Крім того, відповідач не погоджується із твердженням в позовній заяві про те, що він матеріально не допомагає синові. Відповідач приймає участь у забезпеченні сина, купує необхідний одяг, робить подарунки. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі та задовольнити вимоги позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої просить врахувати надані у відзиві на позовну заяву доводи та проводити розгляд справи без його участі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Батьком [PERSON] , [INFO] , являється [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію по інвалідності другої групи з дитинства довічно. Діагноз та інвалідність другої групи з дитинства позивача підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 65736, консультативним висновком спеціаліста, результатами дослідження магнітно-резонансної томографії від 09.05.2019. Проживає позивач з його слів разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Розмір пенсії позивача в судовому засіданні не встановлений, відомості про перебування його на обліку в Знам`янській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості відсутні. На підтвердження витрат на лікування позивачем надано фіскальний чек на суму витрат 438,75 грн. за придбання медичного препарату 14.03.2020. Відповідач відповідно до довідки квартального комітету № 15 м. Знам`янка проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка знаходиться на утриманні син, є непрацездатною, інвалід другої групи з 1999 року довічно. Відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток в середньому щомісяця в розмірі 25807 грн. відповідно до довідки про його доходи №61. Загальним обов`язком батьків, який покладається на них Сімейним кодексом, є обов`язок утримувати своїх дітей. За загальним правилом, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (18 років). Після цього батьки можуть продовжувати утримання, але це є їхнім правом, а не обов`язком, за виключенням випадків, передбачених Главою 16 СК. Відповідно до ст.ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Так, відповідно до правил вказаної статті батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: 1.дочка або син є непрацездатними. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Отже українське законодавство виділяє три основні види непрацездатності: непрацездатність за віком та непрацездатність за станом здоров`я та непрацездатність у зв`язку із входженням особи до групи осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Для коментованої статті важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Для застосування правил цієї статті не має значення, яку групу інвалідності має дитина. 2.непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги. Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв`язку з інвалідністю. 3.наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, станом на квітнень 2020 року (день подачі позову до суду) становить 1638 гривень. Виходячи з вказаного розміру, суд вважає достатнім для стягнення аліментів на корить позивача 1/8 від заробітку (доходу) відповідача, що є не меншим ніж прожитковий мінімум на особу, яка втратила працездатність, та є достатнім, враховуючи відсутність обгрунтування потреби в матеріальній допомозі. В судовому засіданні доведено, що позивач є повнолітньою непрацездатною особою, має потребу в матеріальній допомозі, однак неможливо встановити розмір такої допомоги через ненадання позивачем розміру отриманих доходів та розміру витрат на лікування та щоденне обслуговування, відповідач працює, отримує постійний дохід та не заперечує про виплату аліментів в розмірі 1/8 частини від його доходів, суд вважає враховуючи прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, задовольнити вимоги позивача частково та стягнути на його користь аліменти з відповідача в розмірі 1/8 частини від його доходів. На підставі викладеного та

Outcome: partial