Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2014 році вона стала проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] . За період спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO] . Однак, в подальшому їх сім`я розпалась і вони стали проживати окремо. Син залишився проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Позивач 01.10.2020 вже зверталась до суду з заявою про видачу судового про стягнення з відповідача аліментів. Однак, ухвалою суду від 16.11.2020 у видачі судового наказу відмовлено, оскільки не було встановлене зареєстроване місце проживання відповідача. Це сталося через помилку у довідці сільської ради, надісланої на запит суду, де було зазначено, що відповідач за вказаною позивачем адресою не зареєстрований. Позивач після цього, телефонувала до сільської ради та вияснила, що відповідач все ж зареєстрований за вказаною адресою. Тому вважає, що аліменти мають стягуватись починаючи з 01.10.2020, оскільки вона приймала міри до їх стягнення. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, у якій просить позов задоволити, розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6), виданого Маневицьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, сторони є батьками [PERSON] [INFO] . Згідно довідки Тульчинської міської ради № 404 від 29.09.2020 (а.с. 7) на утриманні позивача знаходиться син [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.11.2020 (а.с. 9) позивачу відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів. Підставою відмови стало те, що отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування та проживання боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. 180-183, 192 СК України. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сум за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується факт проживання з позивачем її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, а тому з останнього слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом врахованоінтереси дитини, позовні вимоги позивача, які не суперечать чинному законодавству, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а тому суд вважає, що з останнього слід стягнути аліменти в заявленому позивачем розмірі - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач у позовній заяві зазначає, що аліменти мають стягуватись починаючи з 01.10.2020, оскільки вона приймала міри до їх стягнення, так як телефонувала до сільської ради та вияснила, що відповідач зареєстрований за вказаною нею адресою. Разом з тим, статтею 191 СК України чітко визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. В свою чергу, доказів того, що відповідач ухилявся в той період від сплати алментів позивачем не надано. Отже, аліменти суд присуджує з дня пред`явлення позову - 25.11.2020. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дитини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial