Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 08.07.1981 року по 03.06.2014 рік [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» -працював за професією електрозварника ручної зварки і звільнився з роботи згідно п 2.ст.40 КЗпП України - у зв»язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 56 від 21.05.2014 р. [PERSON] встановлені наступні професійні захворювання: - основний діагноз : ХОЗЛ токсикоз - пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму ,фізичного перенапруження на виробництві. У п.16, 17 акту зазначено, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривалу роботу у шкідливих умовах праці -підвищений рівень виробничого шуму, загазованості , що свідчить про наявність вини відповідача і який не створив здорових та безпечних умов праці, як того вимагає ст. 7 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до довідки Фтизіатричної МСЕК м. Суми від 04.06.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працівником працездатності склала 40 %. Встановлено необхідність медикаментозного санаторного лікування, лікування у реабілітаційному центрі. Отримані працівником професійні захворювання потягли за собою спричинення йому моральної шкоди, яка оцінюється у сумі 40 000 грн. і обґрунтовується перенесеними [PERSON] як фізичними, так і моральними стражданнями, втратою здоров»я, порушенням нормального способу життя, неможливістю задовольняти у повному обсязі свої життєві потреби та яка / шкода / повинна бути відшкодована у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗПП України . Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким : - стягнути з ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» 40 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями / а.с.3-5 /. Згідно поданої заяви представник позивача - [PERSON] просить справу розглядати у свою відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі з зазначених вище підстав. Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО» Гоч В.М. згідно поданої заяви також просить справу розглядати у свою відсутність. Згідно поданого письмового заперечення позов не визнається товариством з тих підстав, що у п. 19 акту розслідування не зазначено вини підприємства у порушенні вимог законодавства по охорону праці, а вбачається вина самого працівника, який працюючи в шкідливих умовах праці цілком усвідомлював необхідність належного використання засобів індивідуального захисту. Також зазначає, що не надано суду доказів спричинення працівнику моральної шкоди. У зв'язку з чим просить суд у задоволені позову відмовити. Суд, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин. Судом встановлено, що з 08.07.1981 року по 03.06.2014 рік [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання ім. М.В.Фрунзе» / на даний час це Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання / і звільнився з роботи згідно п 2.ст.40 КЗпП України у зв»язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я, який перешкоджає продовженню даної роботи, що вбачається з копії його трудової книжки / а.с. 7 /. Як вбачається з медичного висновку профпатологічної лукарсько-експертної комісії від 28.04.2014 р. ХНДІ ГТ і ПЗ , виписки із медичної карти стаціонарного хворого, під час медичного обстеження [PERSON] у нього виявлено ряд захворювань професійного характеру / а.с.10, 11 /. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання за № 56 від 21.05.2014 р. форми П-4 і складеного ПАТ « Сумське МНВО ім. Фрунзе « у зв»язку з надходженням медичного висновку профпатологічної лукарсько-експертної комісії від 28.04.2014 р. ХНДІ ГТ і ПЗ щодо [PERSON], працівнику встановлені такі професійні захворювання: - основний діагноз : ХОЗЛ токсикоз - пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне.Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму. У п.16, 17 акту зазначено, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, неефективність використання засобів індивідуального захисту, тривалу роботу у шкідливих умовах праці -підвищений рівень виробничого шуму, загазованості / а.с. 8 /. Зазначена обставина свідчить про наявність вини роботодавця , який не створив здорових та безпечних умов праці, як того вимагає ст. 7 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до довідки Зарічної МСЕК м. Суми від 24.06.2015 р. за № 269587 серії 10 ААА про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, акту № 598 огляду фтізиатричної МСЕК від 09.07.2014 р. і акту № 553 огляду фтізиатричної МСЕК від 24.06.2015 р. / залучені представником позивача до справи / , ступінь втрати працездатності працівника [PERSON] склала 40 % /а.с. 9 /. Відповідачем згідно вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище професійні захворювання [PERSON] пов»язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв»язок з виникненням професійних захворювань і наступившими наслідками - погіршенням стану здоров'я працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди. Умови праці і внаслідок яких [PERSON] отримав професійні захворювання, заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоров»я працівником, що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичних установах та необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров»я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частини 1 і ч. 2 ст. 153 КЗпП України зазначають, що на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних плат. Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно роз»яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди», з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров»я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювань, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності, виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості. Так як роботодавець не забезпечив працівнику безпечних умов праці , що призвело до цілого ряду професійних захворювань і встановленню 40 % втрати працездатності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача - ПАТ «Сумське МНВО» 10 000 грн. на користь останнього в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв»язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. Позивачем при подачі позову до суду у липні 2015 р. сплачено судовий збір у сумі 400 грн., хоча відповідно до вимог ст. 5 Закону України « Про судовий збір « позивачі звільняються від сплати такого збору щодо вимог, пов»язаних з трудовими правовідносинами , відшкодуванням шкоди і спричиненої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я / а.с.2 /. Тому суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО» на користь позивача зазначену суму судового збору. Так як на час ухвалення судового рішення змінились ставки судового збору і що становить 487, 20 грн. , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 87, 20 грн. судового збору.

Outcome: partial