Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

в позові вказано, що з 27.11.1999 року по 04.07.2018 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народилась діти: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.08.2018 року у справі 344/7304/18 шлюб між сторонами розірвано та присуджено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від щомісячного його доходу до досягнення дітьми повноліття. [INFO] сину [PERSON] виповнилося 18 років, що потягло за собою закінчення виконання вказаного рішення в частині стягнення аліментів на його утримання. Аліменти на утримання доньки відповідач сплачує. Відповідно до договору № 50 від 09 серпня 2019 року та довідки Івано-Франківського національного медичного університеті №1619 від 24 грудня 2019 року [PERSON] є студентом 1 курсу медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету, денної форми навчання. Навчається на договірних умовах, стипендію не отримує. Термін навчання з 2019 року по 2025 рік. Вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 210 000,00 грн., зокрема: за 2019 рік - 17500,00 грн.; за 2020 рік - 35000,00 грн.; за 2021 рік - 35000,00 грн.; за 2022 рік - 35000,00 грн.; за 2023 рік - 35000,00 грн.; за 2024 рік - 35000,00 грн.; за 2025 рік - 17500,00 грн. Позивач самостійно сплатила кошти за навчання за 2019 рік в розмірі 17500,00грн., що підтверджується копією квитанції від 09/08/2019 та за І півріччя 2020 року в розмірі 17500,00грн., що підтверджується копією квитанції від 08/01/2020. Відповідач працює офіційно лікарем у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії в обласній клінічній лікарні та отримує дохід. Матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання добровільно не надає. Тому позивач просила стягувати з відповідача аліменти утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] (ідентифікаційний код: [NUMBER] ) в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025 року. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач та відповідач повідомлені судом про відкриття спрощеного провадження, про порядок і умови реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до п. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04/07/2018 року у справі №344/7304/18 шлюб між сторонами розірвано. З 27.11.1999 року по 04.07.2018 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено на проживання з матір`ю. Визначено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від щомісячного його доходу, починаючи стягнення з 30 травня 2018 року, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] зареєстровано сторін спору. Згідно копії Договору №50 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою від 09/08/2019 [PERSON] перебуває на денній формі навчання в Івано-Франківському медичному університеті з 01/09/2019 по 30/06/2025 за ступенем вищої освіти «Магістр». Відповідно до п.9 зазначеного договору вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 210000 гривень, зокрема по календарних роках: за 2019 рік - 17500,00 грн.; за 2020 рік - 35000,00 грн.; за 2021 рік - 35000,00 грн.; за 2022 рік - 35000,00 грн.; за 2023 рік - 35000,00 грн.; за 2024 рік - 35000,00 грн.; за 2025 рік - 17500,00 грн. Згідно довідки виданої МОЗ України Івано-Франківський національний медичний університет №1619 від 24/12/2019, [PERSON] є студентом 1 курсу 5 групи медичного факультету ІФНМУ денної форми навчання. Згідно копії квитанції №0.0.1574355149.1 від 08/01/2020 [PERSON] сплачено 17500 гривень, призначення платежу: курс 1,група 5, форма навч. 1, спец. Медицина, студент [PERSON] . Згідно копії квитанції №0.0.1431083461.1 від 09/08/2019 [PERSON] сплачено 17500 гривень, призначення платежу: курс 1,група 5, форма навч. 1, спец. Медицина, студент [PERSON] . Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ч. 1ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Відповідно до ч. З ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином відповідно до чинного законодавства надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Аналогічний правовий висновок, міститься у рішенні Верховного Суду від 04.07.2018 року, справа № 308/13136/16-ц, предметом розгляду якої було питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічний правовий висновок викладено в рішенні ВС №583/664/17 від 21.11.2018. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України. Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. До такого висновку прийшов ВС у справі № 642/36/16-ц від 29.03.2018 року, предметом розгляду якої було стягнення аліментів на повнолітню дитину та додаткових витрат. Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2, 3 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому з урахуванням обставин, що суд враховує при визначені розміру аліментів, які вказані в ст. 183 СК України позов підлягає задоволенню в повному обсязі щодо присудження до стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/5 частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В свою чергу здійснення стягнення аліментів до 30/06/2025 року не обґрунтовано належними правовими підставами, оскільки на вказану дату сину позивачки виповниться 24 роки. Згідно з ч.2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином позов обгрунтовано належними правовими підставами в частині стягнення аліментів та їх розміру та не обґрунтовано в частині періоду стягнення. Стягненню підлягають аліменти до досягнення сином сторін 23 років, тобто до [INFO] , стягнення підлягає припиненню в разі закінчення навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок встановлено у визначеному розмірі, а не в процентному відношенні, тому він покладається до стягнення на відповідача. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial