Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , а саме із 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 1800 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 18 липня 2010 року вона ( [PERSON] ) перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 02 лютого 2015 року рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області. Від шлюбу [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2017 року із відповідача [PERSON] на її ( [PERSON] ) користь стягнуто аліменти на дочку в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Однак, вказує, що даних коштів недостатньо для належного утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , яка виховується у навчально-виховному комплексі №28 м. Тернополя, що також зумовлює понесення витрат. При цьому, зазначає, що самостійно вона не взмозі забезпечити дитину усім необхідним, оскільки після переїзду із с. Кудинівці Зборівського району в м. Тернопіль понесла значні витрати з придбання побутової техніки та оплати житлово-комунальних послуг. З цих підстав, покликаючись на те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить позов задовольнити та збільшити розмір аліментів, стягуючи із відповідача щомісячно по 1800 гривень на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позов, згідно якого відповідач заперечує проти викладених у позові обставин, покликаючись на те, що аліменти сплачуються ним регулярно, однак, позивач кошти, які повинні йти на утримання дитини, використовує не за призначенням. Також вказує, що крім аліментів по можливості він бере участь у додаткових витратах на утримання дитини, зокрема купляє речі, оплачує послуги дитячого садочку. Крім цього, зазначає, що позивач [PERSON] вже зверталась з аналогічним позовом у Зборівський районний суд Тернопільської області, рішенням якого від 03 жовтня 2018 року їй відмовлено в задоволенні позовних вимог, жодних нових доказів, відмінних від тих, які вона надавала Зборівському районному суду позивачка не представила, а також не надала доказів на підтвердження погіршення її майнового стану або ж стану здоров`я, а також доказів щодо покращення його ( [PERSON] ) матеріального становища за період з 09 листопада 2017 року. При цьому, покупка позивачем квартири у 2017 році свідчить про покращення її майнового становища. Також відповідач вказує, що не взмозі сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, а саме в сумі 1800 гривень, щомісячно, оскільки він не працевлаштований та має на утриманні двох батьків з інвалідністю: [PERSON] , 1950 року народження, 2 другої групи інвалідності та [PERSON] , 1959 року народження, 3 групи інвалідності. Сплачувати аліменти на користь позивача в сумі 50% відсотків прожиткового у мінімуму для дитини йому допомагають батьки. З цих підстав, покликаючись на відсутність доказів, які би підтверджували наявність підстав для збільшення розміру аліментів, а також те, що позивач вже зверталась з аналогічним позовом у Зборівський районний суд Тернопільської області, у якому їй було відмовлено рішенням суду від 03 жовтня 2018 року, після ухвалення якого не змінилось майнове становище та стан здоров`я жодної із сторін, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі за безпідставністю, закривши провадження у справі. Від представника\~позивача [PERSON] \~ адвоката\~Переймибіда Р.Б.\~надійшла до\~суду відповідь\~на відзив,\~згідно якої\~заперечує проти\~викладених відповідачем\~у відзиві\~на позов\~обставин,\~вказуючи,\~що придбання\~позивачем квартири\~не свідчить\~про покращення\~її матеріального\~становища,\~оскільки з\~покупкою квартири\~їй частково\~допомогли батьки,\~а частково\~позичила грошові\~кошти.\~Однак,\~погіршенню майнового\~стану позивачки\~послугував її\~з дочкою\~переїзд від\~батьків у\~м.\~Тернопіль,\~що спричинило\~суттєві витрати,\~також значна\~сума коштів\~витрачається нею\~на оплату\~дошкільного навчального\~закладу,\~який відвідує\~неповнолітня дочка\~ [PERSON] ,\~придбання канцелярського\~приладдя,\~продуктів харчування\~та одягу\~для дитини,\~відвідування дитиною\~культурних заходів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, її представник адвокат Переймибіда Р.Б. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо направивши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] з 18 липня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року. 10 грудня 2012 року від шлюбу сторін народилась дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17 грудня 2012 року Беримівською сільською радою Зборівського району Тернопільської області (актовий запис №04 Беримівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області). Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2017 року із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] додаткові витрати на навчання дочки [PERSON] додаткові витрати на навчання дочки [PERSON] [INFO] в сумі 1800 гривень. Згідно довідки №162 виданої 26 жовтня 2018 року Тернопільським навчально-виховним комплексом №28 Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, [PERSON] , [INFO] дійсно виховується в старшій навчальній групі №2 навчально-виховного комплексу №28 м. Тернополя. Стороною відповідача надано суду копію рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2018 року, яким позивачу [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] до 1800,95 гривень. Як на підставу відмови у задоволенні позову судом вказано на відсутність доказів на підтвердження обставин для зміни розміру аліментів. Як убачається із трудової книжки №564303 заведеної на ім`я [PERSON] 28 лютого 2019 року [PERSON] звільнена з посади помічника вихователя за власним бажанням, згідно ст. 38 КзПП України, на підставі наказу №13 від 28.02.2019 року. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно із ч. 3 ст. 18 \~ \~ \~ \~1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Частиною 2 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд критично сприймає викладені у відзиві на позовну заяву відповідачем [PERSON] твердження про відсутність у нього фінансових можливостей сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки він є безробітним та на його утриманні перебувають батьки з інвалідністю, зокрема батько [PERSON] , 1950 року народження, у якого встановлена друга група інвалідності та матір [PERSON] , 1959 року народження, у якої встановлена третя група інвалідності, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження понесення ним витрат на утримання батьків, здійснення оплати їх лікування, тощо. При цьому, суд звертає увагу, що відсутність у відповідача постійного місця роботи не позбавляє його обов`язку, визначеного ст. 180 Сімейного кодексу України щодо належного утримання ним неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин, оскільки відповідачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги те, що встановлений рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2017 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] є недостатнім для належного та гармонійного розвитку дитини, зважаючи на погіршення майнового стану позивача [PERSON] зумовленого втратою нею місця роботи та джерела доходів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дочкою повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків, а тому стягнення із відповідача аліментів у сумі 1500 гривень, щомісячно буде достатнім для належного утримання та гармонійного розвитку неповнолітньої дочки сторін. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial