Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 17.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 3377 грн. 40 коп. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, відповідач зобов'язувався повернути вказані кредитні кошти та нараховані відсотки за користування кредитом, однак відповідачем умови кредитного договору не виконані, загальна сума заборгованості відповідача з нарахуванням процентів, пені становить 4400 грн. 86 коп. станом на 03.12.2014 року. Оскільки відповідачем умови договору не виконані, то позивач просив суд розірвати кредитний договір від 17.03.2014 року, укладений між сторонами по справі, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, витрати на правову допомогу в сумі 2436 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за дорученням підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Як встановлено судом, Кредитну спілку «Кредит-Експерт» зареєстровано як юридичну особу 31.08.2009 року, що стверджується копією довідки з ЄДРПОУ. А згідно п.2.1 Статуту КС «Кредит-Експерт», Кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. З матеріалів справи вбачається, що 17.03.2014 року між КС «Кредит-Експерт» та відповідачем укладено кредитний договір № К-005/0078/10/14, за умовами якого позивач надає позичальнику кредит в сумі 3377 грн. 40 коп. на споживчі потреби строком на 24 місяці від дати підписання цього договору зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,18 % від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом, що стверджується копією кредитного договору. Позичальник зобов'язувався повернути в повному обсязі одержаний кредит та сплатити проценти, нараховані за обслуговування кредиту, на умовах, що передбачені цим договором, згідно з графіком погашення кредиту, який викладено в п.5.2 договору /таблиця № 1/. Відповідно до п.4.2 договору, позичальник сплачує нараховані проценти і погашає частину кредиту не пізніше 17 числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж наведені в таблиці № 1 цього договору. Згідно з п.4.4 договору, у випадку прострочення позичальником термінів сплати платежів, зазначених у таблиці № 1 до цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі 1 відсотка за кожний день прострочення платежів, що нараховується на поточну заборгованість по кредиту. Відповідач підписав вказаний кредитний договір, тобто, був ознайомлений з умовами цього договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 03.12.2014 року за позичальником рахується заборгованість за тілом кредиту -3012 грн.07 коп., нараховані відсотки-407 грн.37 коп., пеня -981 грн.42 коп., всього 4400 грн.86 коп., кошти на погашення кредиту сплачувалися позичальником по 25.10.2014 року. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором достроково. Згідно п.2.1 цього договору, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів в разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів більше ніж на один календарний місяць. А тому право кредитодавця на дострокове повернення кредиту передбачено як нормами ЦК України, так і умовами кредитного договору. Отже, з врахуванням всього наведеного , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище суму боргу, оскільки ним було порушено умови укладеного кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за користування кредитом. Позивач просить суд розірвати укладений між сторонами кредитний договір. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно приписів ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Таким чином, в силу зазначених правових норм, розірвання договору припиняє його дію на майбутнє і не скасовує сам факт укладення і дії договору включно до моменту його розірвання. Суд вважає, що вимоги позивача щодо розірвання кредитного договору підлягають до задоволення, оскільки відповідачем допущено істотне порушення умов договору. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі по 243 грн.60 коп. по кожній із позовних вимог і витрати позивача, пов»язані з викликом відповідача до суду, в сумі 57 грн., всього 544 грн.20 коп. Представник позивача просить також суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 2436 грн. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи, витрати на правову допомогу нараховано згідно договору про надання послуг № 3/9 від 04.09.2009 року, який укладено між КС «Кредит-Експерт» та ФОП [PERSON], розмір цих витрат підтверджено актом прийому -передачі виконаних робіт від 16.10.2014 року та видатковим касовим ордером від 16.10.2014 року. В п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. [PERSON], якому виплачено кошти за надання правової допомоги, участі у розгляді справи не приймав, доказів того, що він є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, суду не надано. А тому в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу з відповідача в розмірі 2436 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial