overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - доньку, [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв'язку з чим, просить позов задовольнити та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач до судового засідання не з"явилась, надавши заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з"явився, надавши заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позов визнає частково, не заперечує проти стягнення на утримання дитини аліментів в розмірі 1/4 частки заробітної плати (доходу) щомісячно, а на утримання позивачки згоден на 1/6 частини заробітної плати (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Дитина перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідкою. Відповідач працює, та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. У зв'язку з наведеним, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Виходячи із викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач позов пітримала та пояснила, що 21.10.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем. Відповідач добровільно кошти не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 1500,00 гривень щомісячно з дати подання позову і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Окрім того, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позов визнає частково - всумі 900 гривень щомісячно. В той же час наголошує, що його заробіток має мінливий характер, він має кредитні зобов'язання. У зв'язку із цим заявлена сума 1500 гривень може істотно погіршити його матеріальне становище. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивщи матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 21.10.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем. Шлюб розірвано рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31.07.2015 року. Відповідач відповідно наданих позивачем пояснень добровільно кошти не надає, хоча у відзиві на позовну заяву визнає свій батьківський обов'язок по утриманню дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину. В той же час, враховуючи, що відповідачем надано докази наявності у нього кредитних зобов'язань, суд вважає за необхідне визначити суму аліментів у розмірі 1100,00 гривень. Дана сума визначена судом із врахуванням положень ч.2 ст.182 СК України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Судом враховано відповідний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для відповідної вікової категорії дітей Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік". Отже, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що з 02.03.2013р. перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Центрально - Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №83. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. На даний час позивач знаходиться у декретній відпустці, має тяжке матеріальне становище. Відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина, але від свого обов'язку ухиляється, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача, позовні вимоги визнав частково, просив стягнути з відповідача аліменти у меншому розмірі, оскільки останній вже сплачує аліменти на користь дитини від першого шлюбу. Представник третьої особи, позовні вимоги визнав частково, просив визначити розмір аліментів меншим, ніж просить стягнути позивач. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони з 04.02.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі, дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.3). На теперішній час син проживає разом з матір'ю та перебуває у неї на утриманні(а.с.16). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має змогу надавати допомогу, оскільки є здоровою, працездатною особою, працює на посаді водія ТОВ "Спроба". Крім того, під час розгляду справи було встановлено, що Відповідач [PERSON], згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.03.2012р., сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] на користь матері дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частина з усіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, але неменше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів - 1/6 частину від всіх видів доходу відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.11.2014 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Вони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який досяг повноліття. Зараз син є студентом денної форми навчання Гірничного технікуму. Відповідач є батьком [PERSON] та зобов`язаним надавати йому матеріальну допомогу, вона має дохід, недостатній для забезпечення сина на час його навчання, у з""вязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання сина на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця на час навчання. Позивач у судовому засіданні позов уточнила. Зазначила, що син навчається, тому потребує допомоги на час навчання, вона самостійно сина утримувати не може. Відповідач працює, може платити аліменти на час навчання сина. Просить стягнути в відповідача на час навчання сина аліменти в розмірі 1/ 4 частини його заробітку. Відповідач у судовому засіданні з позовом погодився частково. Дійсно він є батьком [PERSON], за заявою на утримання сина він перераховує аліменти в розмірі 1/ 6 частини заробітку. Більше він не може платити, бо має ще неповнолітнього сина. Третя особа [PERSON] до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. . Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.5, 6), мають сина [PERSON], [INFO], який досяг повноліття. (а.с.7,3), але проживає з позивачем (а.с.10). Зараз [PERSON]. навчається на денній формі навчання у Гірничному технікумі, строк навчання по 30.06.2016 року (а.с.13). Отже, [PERSON] . є таким, який продовжує навчання і в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення дитиною 23-х років за умовами, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом дослідженні доходи відповідача, який працює, мають стабільний дохід тому може надавати допомогу на час навчання сина, утримує неповнолітнього сина, тому розмір доходу відповідача не відповідає позовним вимогам, тому суд задовольняє позов частково. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, однак до закінчення [PERSON] навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х років. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 9 серпня 1997 року виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 68. У судове засідання сторони не з'явились, однак подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав. Ураховуючи визнання відповідачем позову, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення по справі у підготовчому судовому засіданні. Водночас, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до переконання про задоволення позову в частині вимоги про розірвання шлюбу без з'ясування і дослідження інших обставин справи - з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам сімейного права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Водночас, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на її користь з відповідача 400,00 гривень, як вказує, понесених нею судових витрат на правову допомогу, виходячи з наступного. За змістом ст. 133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В свою чергу, позивачем надано докази, яких, суд вважає, не достатньо для підтвердження факту понесення заявником витрат на правову допомогу, зокрема і в заявленому розмірі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила розірвати шлюб, укладений між сторонами 23 липня 2005 року, зареєстрований Троянівською сільською радою Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 3. В судове засідання сторони по справі не з'явились, але до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. За таких обставин, судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність сторін. Водночас, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до переконання про задоволення позову, в частині вимог про розірвання шлюбу, без з'ясування і дослідження інших обставин справи з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам сімейного права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Водночас, суд відмовляє у вимозі позивача про стягнення на її користь 150 гривень, як вказує витрачених нею на правову допомогу з огляду на наступне. За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім цього, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору у розмірі 551 гривні 20 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання кожної з спільних малолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча в змозі це робити. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 17 серпня 2002 року між сторонами укладено шлюб, від якого народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З серпня 2018 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачем. Відповідач відзиву на позов не подав. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільних з позивачем дітей, заява підлягає до часткового задоволення. При цьому, суд вважає, що заявлена сума аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку необгрунтована, завелика і має бути зменшена. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 704,80 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною заявою, якою просила винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог заявник вказує, що відповідач припинив надавати кошти на утримання їх спільної дитини, а тому вона вимушена звернутися з даною заявою до суду. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, в свою чергу, позов визнав частково та зазначив, що оскільки також матеріально утримує іншу сім'ю, має змогу сплачувати на користь позивача на утримання спільної дитини аліменти в розмірі не більше 700 гривень. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, судом були встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19.12.2014 року розірвано шлюб між сторонами (а.с.5-6). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Правовідносини між сторонами регулюються та відповідають нормам сімейного права. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Визначаючи розмір аліментів суд повинен враховувати як реальну потребу того, на чию користь вони стягуються, так і на матеріальне становище самого платника аліментів. Відтак, на переконання суду заявлена до стягнення позивачем вимога про стягнення 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде непосильною для останнього враховуючи його майновий та сімейний стан. З урахуванням наведеного, суд вважає достатньою до стягнення з відповідача суми аліментів в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Водночас, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, враховуючи те, що позивача було звільнено від сплати судового збору, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір", вирішує стягнути судові витрати в розмірі 243,60 гривні з останнього на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial