Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі та просив допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць. Обґрунтовуючи свої вимоги обставинаи викладеними у позові.Рішенням Малиновського районного суду 17.12.2014 року позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, в подальшому ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.04.2015 року рішенні залишелося без змін, та набрало чинності, однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року, зазначене рішення та ухвала скасовані, справу направлено на новий розгляд. На даний час рішення суду від 17.122014 року виконане, проте позивач зазначає що на посаді провідного фахівця юридичного сектору Головного управління ДСНС України в Одеській області з 11.08.2014 року його поновили лише 27.01.2015 року, таким чином, вважає що відповідачем не було виконано негайно рішення суду, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідча у розмірі 4214 грн. 60 коп. Позивач [PERSON] у судових засіданнях підтримав заявлені позовні вимоги від 08.09.2014 року, уточнивши их в судовому засіданн зазначивши що додатково просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду , подані відповідачем заперечення вважає без підставними та необгрунтованими. Представник відповідача - Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, заявлені позовні вимоги не визнала у повному обсязі, подавши до суду письмові заперечення та докази в їх обґрунтування, також представник відповідача наголосив що рішення на даний час виконано в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися безпосередньо до суду у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено, що згідно трудової книжки позивача [PERSON] від 11.09.2009 року, - 20.05.2013 року його було звільнено з Головного управління Держтехногенбезпеки в Одеській області за ст.36 п.Б КЗпП України по переводу до Головного управління ДСНС України в Одеській області, та 21.05.2013 року прийнято по переводу на посаду провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС в Одеській обл. Наказом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області «Про звільнення» №852 від 11.08.2014 року, у звязку із перебуванням на лікуванні в період з 21.07.2014 року, скасовано п. 2 параграф 1 ГУ ДСНС України в Одеській області від 14.07.2014 року №708 о/с. Звільнено [PERSON], провідного фахівця юридичного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області з 11.08.2014 року, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (у звязку з скороченням штатів) зі сплатою вихідної допомоги \~та компенсації за невикористану відпустку. Підставою видачі такого наказу зазначено Наказ ГУ ДСНС України в Одеській області №242 від 14.05.2014 року, який як зазначає відповідач був виданий на виконання наказу ДСНС України №233 від 06.05.2014 року, відповідно до яких зазначено, що особи, що перебувають на посадах, які підлягають скороченню повинні бути ознайомлені під розпис про наступне звільнення за ст. 40 п.1. Штатом №16/80, зі змінами, передбачається наявність в новоутвореному юридичному секторі двох посад провідних фахівців, замість трьох. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України визначено трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 49-2 КЗпП України, визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Судом встановлено, що Наказом Держаної служби України з надзвичайних ситуацій №233 від 06.05.2014 року «Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті та підрозділах Головного управління ДСНС в Одеській області» внесено зміни до штатів, в тому числі \~до юридичного відділу, за яким скорочувалась одна посада у відділі. На виконання вищезазначеного наказу, видано наказ ГУ ДСНС України в Одеській області №242 від 14.05.2014 року «Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті та підрозділах Головного управління ДСНС в Одеській області», яким введено в дію з 23.07.2014 року зміни до штатів згідно з Додатками до Наказу ДСНС України від 06.05.2014 року №233. Пунктом 2 другий абзац наказу визначено: у відповідності до ст. 49-2 КЗпП України ознайомити під розпис осіб, що перебувають на посадах, які підлягають скороченню про наступне звільнення за ст. 40 п. 1 (через скорочення штатів) КЗпП України. З наданих суду доказів вбачається, що на адресу позивача [PERSON], відповідачем ГУ ДСНС України в Одеській області 21.05.2014 року було направлено повідомлення про скорочення посади провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області з 23 липня 2014 року., повідомлення направлено поштовою кореспонденцією, та отримано позивачем під розпис 24.05.2014 року. Також відповідачем 21.05.2014 року [PERSON] під розписку було вручено попередження про наступне звільнення з посади через два місяці, яке додано до матеріалів справи. Згідно трудової книжки провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області [PERSON], вбачається, що по переводу з ТУ МНС України в Одеській області 01.07.2013 року її прийнято на посаду провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області. З трудової книжки провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області [PERSON], вбачається, що 01.08.2013 року \~його прийнято на посаду провідного фахівця юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області після закінчення навчання в Національному університеті «Юридична академія ім.. [PERSON]». Тобто з аналізу трудових книжок провідних фахівців юридичного відділу ГУ ДСНС України в Одеській області, які працювали на день звільнення позивача, судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою з менш тривалим безперервним стажем роботи в даній організації, а позивач [PERSON] є особою з більш тривалим безперервним стажем роботи в даній організації. Відповідно до ст. 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації… Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" п. 19 розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Як зазначає позивач у судовому засіданні, найменше навантаження серед інших працівників колишнього юридичного відділу пов'язано з тим що за час роботу у відповідача за позивачем були закріплені більш складні та відповідальні завданння та справи, ніж у провідного фахівця юридичного відділу [PERSON], який не мав досвіду роботи після закінчення навчання. Окрім того, зазначив що розподілення навантаження відноситься до обов'язків безпосереднього начальника позивача та цей показник не залежить від позивача. Так, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що у відповідача [PERSON] було найменше навантаження серед інших працівників колишнього юридичного відділу за останні 7 місяців до проведення звільнення та надає критичну рапорту начальника юридичного відділу [PERSON] від 01.07.2014 року щодо основних якісних показників роботи провідних фахівців юридичного відділу з 01.01.2014 року по 01.07.2014 року та списку справ закріплених за працівниками справ. Так як згідно вказаного рапорту не зазначено якісні показники виконання трудових обовязків, їх складність, а тільки кількість. При цьому суд враховує, що відповідно до Посадової інструкції провідного фахівця юридичного відділу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 07.06.2013 року, п. 2 Розділу 1 встановлено, що провідний фахівець безпосередньо підпорядковується начальнику юридичного відділу. В свою чергу Положенням про юридичний відділ Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 03.06.2013 року визначено, що начальник юридичного відділу забезпечує виконання зобовязань, покладених на юридичний відділ, здійснює контроль та координує діяльність, тобто розподіленням навантаження на працівників юридичного відділу займається безпосередньо начальник. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З наданої суду Характеристики провідного фахівця юридичного відділу \~Головного управління ДСНС України в Одеській області [PERSON] від 10.07.2014 року, за підписом начальника юридичного відділу, вбачається що позивач характеризується позитивно, як грамотний фахівець, дисциплінований, працелюбний, не обмежується виконанням покладених на нього обовязків та завдань, постійно підвищує свої професійні здібності шляхом самонавчання. В травні 2014 року успішно пройшов стажування в Головному управління юстиції в Одеській області. Тобто з аналізу наданих суду доказів встановлено, що відповідних та належних доказів неякісного виконання покладених на позивача [PERSON] обовязків, на які посилається у своїх запереченнях відповідач суду не надано. На підставі цього судом встановлено, що відсутні підстави вважати працю позивача менш продуктивною в порівнянні з іншими спеціалістами відділу, тому суд вважає неправомірним скорочення [PERSON] з посади Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області з 11.08.2014 року з даної підстави. Відповідь від 25.11.2014 року №1127 надана ГУ ДСНС України в Одеській області, складена начальником управління персоналу ГУ ДСНС України в Одеській області вбачається, що вакантні посади, крім тих, які позивачеві не можуть бути запропоновані (головний спеціаліст сектору запобігання та виявлення корупції Головного управління ДСНС України в Одеській області, правник медичної служби) у зв'язку з відсутністю стажу роботи та відповідної освіти, були відсутні. Проте, суд враховує, що відповідач за період розгляду справи не надав суду безспірних доказів того, що [PERSON] пропонувалась будь-яка інша робота, до дати звільнення 11.08.2014 року, окрім запропонованих, яка була вакантною та відповідала його стажу роботи та відповідній освіті, тому вважає, що таке звільнення позивача з посади є незаконним. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З урахуванням цього суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним наказу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області №852 від 11.08.2014 року про звільнення відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (у звязку з скороченням штатів) [PERSON], провідного фахівця юридичного відділу Головного управління ДСНС України в Одеській області з 11.08.2014 року незаконним підлягають задоволенню. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно п.3 Порядку обчислення середньої \~заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (із змінами), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два повні календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата, доплата за надбавки за високі досягнення в праці, виробничі премії, премії за вислугу років, премії за квартал тощо. Відповідно до п. 3 Порядку не враховуються виплати, перелічені у п. 4, у тому числі одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога, одноразові премії, тощо). Позивач був звільнений з роботи 11.08.2014р., не працював повний робочий місяць у травні та липні 2014 року у звязку з перебуванням лікарняних, що підтверджується довідками Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області про кількість відпрацьованих робочих днів та про розмір заробітної плати позивача №01/305/15 від 04.11.2014 року, наказом №852 від 11.08.2014 та листом непрацездатності. В звязку з цим для розрахунку середньоденного заробітку позивача, суд приймає два повних відпрацьованих місяці до дати звільнення березень та квітень 2014 року, та з довідки ГУ ДСНС в Одеській області №01/305/15 від 04.11.2014 року про заробітну плату [PERSON], встановлено що заробітна плата за березень 2014 року 3316,50 грн. і за квітень 3329,90 грн., що в загальній сумі становить 6646 гривень 40 копійок. З Довідки б/н та дати наданої відповідачем про кількість відпрацьованих робочих днів позивача вбачається, що у березні 2014 року позивач відпрацював 20 днів та у квітні 2014 року 21 день, тобто всього за два місяці відпрацьовано - 41 день. Тому відповідно до Порядку обчислення середньої \~заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (із змінами), середньоденна \~заробітна плата позивача становить: 6646,40 грн.: 41день=162 грн. 10 коп. Як вбчається з матеріалів справи, наказом №116 від 27.01.2015 року [PERSON] поновлено на посаді провідного фахівця юридичного сектору Головного управління ДСНС України в Одеській області з 11.08.2014 року, на підставі рішення Малиновського районноо суду м.Одеси від 17.12.2014 року, яке в подальшому було скасовано Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року. Згідно, п. 34. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року розяснено, що стосовно до правил ст.24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Статтею 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. З урахуванням встановленого факту, кількість робочих днів за час вимушеного прогулу [PERSON] з дати звільнення 11.08.2014 року до дати наказу №116 від 27.01.2016 року про поновлення на роботі включно: в загальному складає 118 роб. дні, з яких: 14 роб.днів - серпень 2014 року; 22 роб.дні - вересень 2014 року; 23 роб.дні - жовтень 2014 року; 20 роб.днів - листопад 2014 року; 23 роб.днів - грудень 2014 року, 16 роб.днів- січнь 2015 року. На підставі наведеного, станом на дату поновлення позивача на работі , відповідно до наказу №116 від 27.01.2016 року середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області на користь позивача [PERSON] складає: 162 грн. 10 коп. х 118 роб. дні =19127 грн. 80 коп. Оскільки, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 17.12.2014 року виконано, позивача поновлено на роботі наказом № 116 від 27.01.2015 року та стягнуто з відповідача а користь позивача середній заробток за зас вимушеного прогулу з 12.08.2014 року по 17.12.2014 року у розмір 14913 грн. 20 коп, а відповідно п. 34. Постанови ПВСУ від 06.11.1992 року, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу, таким чином на користь позивача підлягає стягненню 4214 грн.60 коп. за період з 17.12.2014 р. по 26.01.2015 р. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України\~ суд допускає негайне виконання рішень у справах про: п. 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З підстав того, що судом поновлено позивача [PERSON] на роботі, він працює та отримує заробітну плату, а також ті обставини, що один робочий місяць має максимум 23 робочих дні, а стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, судом здійснено за 26 робочих днів, суд вважає не доцільним допускати негайного виконання даного рішення. Тому суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про допущення негайного виконання за даним рішенням.

Outcome: partial