Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою про відшкодування матеріальної і моральної шкоди , завданої внаслідок ДТП і вказав , що 11.06.2014 року о 13 год 30 хв [PERSON] рухався по автодорозі Ульяновка -Миколаїв на службовому автомобілі марки УАЗ-469 , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності філії «Голованівський райавтодор» дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» , з передньою лівою шиною, яка мала залишкову висоту протектора менше допустимої 1,6 мм. На 28 км вказаної автодороги стався розрив зазначеної шини , автомобіль УАЗ-469 втратив керованість , виїхав на зустрічну смугу руху , зіткнувся з автомобілем марки «Сканія» , реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку . Внаслідок зіткнення транспортних засобів автомобіль «Сканія» , що належить позивачу на праві власності , зазнав механічних пошкоджень . За фактом дорожно-транспортної пригоди за порушення п. 31.4.5 «а» «Правил дорожного руху» працівниками ДАІ було складено адміністративний протокол про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності по ст.. 124 КУпАП . Згідно постанови Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова не оскаржувалась в апеляційному порядку , є чинною. Відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження № 3759 від 24.06.2014 року в результаті пошкодження автомобіля «Сканія» позивачу заподіяно матеріальні збитки на суму 269 257 грн. Оскільки відповідальність відповідача була застрахована , то відповідно до вимог ст.. 5,6 П.9.1 ст. 9 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 22.09.2014 року страховиком позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 49 750.00 грн. Згідно приписів ст.. 1194 ЦК України особа , яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Позивачем за власні кошти проведений ремонт автомобіля «СКАНІЯ», що підтверджується накладною № 01/1214 на суму 75680.00 грн. від 01 грудня 2014 року, накладною №12 на суму 80080.00 грн. від 01 грудня 2014 року, накладною №34 на суму 14020.00 грн. від 08 грудня 2014 року, накладною № 34/ 1 від 08 грудня 2014 року на суму 560 грн. Отже, загальна сума витрат на проведення ремонтних робіт, включаючи ціну запчастин та комп'ютерну діагностику автомобіля , становить 170340.00 грн. Оскільки купівля деталей до автомобіля та виконання ремонтних робіт проводилась в приватній транспортній фірмі «ДАНІЕ/ІЬ» м. Чернівці, виникала необхідність в поїздках в м. Чернівці. 30 листопада 2014 року позивачем було сплачено 167,14 грн. за білет на автобус рейсом Житомир-Чернівці, аналогічна поїздка автобусом відбулась 01 грудня 2014 року, за яку сплачено 167.14 грн. грн. За паливо при поїздках в м. Чернівці на приватному транспорті сплачено 5293.72 грн. Загальна сума витрат на білети на автобусах та паливо при поїздках на приватному транспорті становить 5628.00 грн. З врахуванням викладених обставин та виплаченого страхового відшкодування сума матеріальної шкоди становить 175968.00 грн., яку має відшкодувати відповідач , а саме, володілець автомобіля УАЗ-469 р.н. [NUMBER]. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою ,яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право , договір оренди ,підряду ,тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником підчас виконання ним своїх трудових обов'язків.На момент ДТП [PERSON] перебував з філією «Голованівський райавтодор в трудових відносинах і виконував рейс згідно подорожнього листа в інтересах вказаного підприємства. Згідно свідоцтва про реєстрацію автомобіль УАЗ-469 р.н. [NUMBER] належить філії« Голованівський райавтодор « ДП «Кіровоградський автодор « ВАТ» «ДАК» Автомобільні дороги України» . Позивач вважає , що розмір завданої матеріальної шкоди , протиправність дій та вина [PERSON] у скоєнні ДТП , а також причинний зв'язок між наявною шкодою і протиправним діянням заподіювача встановлена , тому матеріальні збитки необхідно стягнути з відповідача на його користь . Окрім матеріальної шкоди позивачу протиправними діями [PERSON] завдана моральна шкода , яка полягає в наступному: Позивач втратив душевний спокій і рівновагу, оскільки належний йому автомобіль «СКАНІЯ» при ДТП отримав значні механічні пошкодження, тому він не міг тривалий час використовувати автомобіль за його цільовим призначенням , багато часу і здоров'я витратив на пошуки запчастин , поїздки в м. Чернівці, де проводився ремонт автомобіля , на збір документів та доказів, необхідних для суду при вирішенні спору про відшкодування завданої йому шкоди , звертатись за допомогою до адвоката, тощо. ЦІ обставини призвели до порушення звичного для нього порядку організації життя та вимагають додаткових зусиль для його відновлення. Визначаючи розмір моральної шкоди позивач враховує негативні наслідки , які настали у вигляді погіршення психо- емоційного стану, стресу, тривалості моральних переживань , викликаних протиправними діями [PERSON], яким порушено його право власності на автомобіль, тому оцінює моральну шкоду , заподіяну внаслідок ДТП , в 6000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 175 968 грн матеріальних збитків , 6000 грн моральної шкоди , вартість автотоварознавчого дослідження в сумі 580 грн та судовий збір . До початку судового розгляду позивач надіслав суду уточнену позовну заяву , відмовився від розрахунку матеріальних збитків , зазначених в позовній заяві , пов»язаних з ремонтом автомобіля , врахував вартість ремонту , зазначеного в експертному дослідженні за відрахуванням суми страхового відшкодування і просить стягнути з відповідача на його користь 220 087 грн матеріальних збитків та 6 000 грн моральної шкоди . В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнений позов підтримав з підстав , зазначених в позовній заяві, і суду пояснив , що автомобіль «Сканія» відремонтовано , він витратив кошти на ремонт , тривалий час автомобіль не використовувався за призначенням . Крім матеріальних збитків , зазначених в експертному дослідженні , йому заподіяна моральна шкода . Просить позов задовольнити . Після надходження до суду експертного висновку , перед судовими дебатами позивач свої вимоги уточнив , просить стягнути з відповідача на його користь вартість відновлювального ремонту , зазначеного в експертному висновку , моральну шкоду в розмірі не 6000 грн , а 60 000 грн , судовий збір , вартість експертного дослідження та експертного висновку . Представник позивача [PERSON] уточнений позов підтримав з підстав , зазначених в заяві і суду пояснив , що вина водія автомобіля УАЗ 0469 [PERSON] в скоєнні дорожно-транспортної пригоди доведена постановою суду , він визнаний винним по ст.. 124 КУпАП , постанова набрала законної сили. Автомобіль «Сканія» відремонтований , на його ремонт позивач витратив значні кошти . Вартість відновлювального ремонту визначена експертом , з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 169 755, 06 грн матеріальних збитків , крім того , позивачу заподіяна моральна шкода в розмірі 60 000(шістдесят тисяч) грн , яку також необхідно стягнути з відповідача . Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з»явилась , надіслала заперечення на позов , в якому зазначила , що позов не визнає , вважає , що матеріальна шкода заподіяна внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки . Відповідно до схеми ДТП зіткнення автомобілів УАЗ-469 та «Сканія» відбулося посередині автомобільної дороги саме на розмітці 1.1. Розмітка 1.1 відповідно до правил дорожнього руху (вузька суцільна лінія) розділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. В порушення вказаних правил дорожнього руху водій автомобіля «Сканія» [PERSON] порушив правила дорожнього руху, а саме п. 14.6, за що на нього складено протокол про адміністративне правопорушення АВ2 № 460 від 11.06.2014р. за ч. 2 ст.. 122 КУпАП, по вказаному протоколу прийнято рішення. Дане правопорушення підтверджується карткою обліку адміністративного правопорушення. Таким чином, водій автомобіля «Сканія» [PERSON] здійснив порушення правил обгону внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. В позовній заяві Позивач посилається лише на порушення правил дорожного руху водієм автомобіля УАЗ-469, хоча в даному випадку має місце обопільна вина водіїв в зіткненні. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто можна дійти ґрунтовного висновку, що обставинами, що не потребують доказування в даній справі, є лише той факт, що водіями обох транспортних засобів було порушено правила дорожнього руху,внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Представник відповідача вказує , що в доведення розміру завдання шкоди позивач додає до позовної заяви висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 3759 від 24.06.2014р., але вказаний висновок не є належним доказом в даній справі . Після ДТП 11.06.2014р. транспортний засіб «Skаnіа R124» державний номер [NUMBER] залишив місце ДТП та здійснював подальший рух під час якого міг отримати додаткові пошкодження. Вказане експертне дослідження та огляд автомобіля проводилось без запрошення та у відсутність представників відповідача та третьої особи, а тому не може бути об'єктивним. Також до позовної заяви додано накладні, які нібито підтверджують реальні витрати позивача на відновлення транспортного засобу, але такі накладні, як № 1214 від 01.12.2014р. на суму 75680, грн., № 34 від 08.12.2014р. на суму 14020,00 грн не є належними доказами фактичних витрат, оскільки не оформлені належним чином, а тому не мають юридичної сили, оскільки відсутні докази отримання товару, відсутні і підстави для відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивачем отримано відшкодування збитків в сумі 49 750 грн від страхової компанії , тому представник відповідача вважає , що матеріальна шкода позивачу відшкодована . Крім того , представник відповідача , вважає , що позивач не надав доказів заподіяння йому моральної шкоди , обґрунтування моральних страждань він не надав . Просить винести рішення , яким позов залишити без задоволення . Третя особа - [PERSON] позов не визнав і суду пояснив, що 11.06.2014 року він рухався на автомобілі «УАЗ-469» в напрямку м. Первомайськ зі швидкістю 50 км/год . На 29 км автодороги в зеркало заднього виду побачив автомобіль , який рухався з більшою швидкістю ніж він , проїхав ще метрів 15 і почув поштовх , в зеркало побачив автомобіль «Сканія» , який зіткнувся з заднім крилом автомобіля «УАЗ» і потягнув «УАЗ -469» поперек дороги , з»їхав в кювет, переїхав кювет і став перекидатися . Він вискочив з автомобіля і побачив , що автомобіль «Сканія» вже лежав. Він викликав швидку допомогу та міліцію . Водій автомобіля «Сканія» стверджував , що виїздив з поворота , а [PERSON] не дав йому дорогу. Працівники ДАІ показали , що в автомобілі «УАЗ-469» пробита шина і в ДТП звинуватили його , він повірив , але сліда від диска не було . В даний час він вважає, що причиною ДТП є не шина , а обгін автомобіля «Сканія» . Постанову суду він не оспорював , суд був через два місяці , тоді він ще не мав сумнівів в тому , що винен. Скарг на працівників ДАІ також не писав. Суд, заслухавши пояснення позивача , представника позивача , представника відповідача , третю особу , дослідивши представлені сторонами докази в їх сукупності , з»ясувавши дійсні обставини справи дійшов до висновку , що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . Відповідно до вимог ч. 1 , ч. 2 ст. 22 ЦК України особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. В ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України зазначено , що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст.. 1188 ЦК України передбачено , що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст.. 14 Закону України «Про дорожний рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Акт завдання шкоди поділяється на: протиправну поведінку особи; настання шкоди; причинний зв'язок між двома першими елементами; вина завдавача шкоди. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Судом встановлено , що 11.06.2014 року о 13 год 30 хв [PERSON], третя особа по справі, керуючи службовим автомобілем марки «УАЗ-469» , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності філії «Голованівський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з передньою лівою шиною , яка мала залишкову висоту протектора менше допустимої 1,6 мм , рухався по автодорозі Р-06 Ульяновка -Миколаїв в напрямку Миколаєва . На 28 км+ 950 м вказаної автодороги стався розрив даної передньої лівої шини , внаслідок чого автомобіль «УАЗ-469» втратив керованість ,виїхав на смугу зустрічного руху , допустив зіткнення з автомобілем «Сканія» , реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який виконував обгін автомобіля «УАЗ-469». В результаті зіткнення автомобілі «УАЗ-469» та «Сканія» , перетнувши зустрічну смугу , з»їхали в поле , що по ліву сторону по ходу руху і автомобіль « Сканія» перекинувся . Внаслідок дорожно-транспортної пригоди автомобілі «Сканія» та «УАЗ-469» отримали механічні пошкодження. Таким чином , [PERSON] порушив вимоги п. 1.5, 2.3.6., 31.4.5 «а» «Правил дорожного руху» і був притягнутий до адміністративної відповідальності по ст.. 124 КУпАП , постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2014 року визнаний винним у скоєнні адмінправопорушення , передбаченого ст.. 124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в сумі 340 грн, штраф [PERSON] сплачено , постанова суду не оскаржувалась і є чинною . Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок або постанова у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене суд вважає , що вина [PERSON], водія автомобіля «УАЗ-469» , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності філії «Голованівський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в скоєнні дорожно-транспортної пригоди доведена, шкода позивачу заподіяна внаслідок протиправних дій водія [PERSON] . Посилання представника відповідача та третьої особи на те , що дорожно-транспортна пригода сталася з вини обох водіїв - [PERSON] та [PERSON] не заслуговують на увагу , спростовуються , крім зазначеного , карткою обліку адміністративного правопорушення , вчиненого водієм автомобіля «Сканія» [PERSON] , який притягнутий до адмінвідповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п. 14.6 «Правил дорожного руху» , а саме , за порушення правил обгону на ділянці доріг з обмеженою оглядовістю , (а/с-73, т. 1 ) по ст.. 124 КУпАП [PERSON] до адмінвідповідальності не притягувався , рішенням господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2015 року , в якому зазначено , що відповідач і господарському суду не надав доказів , які б спростували позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування , (а/с-111-115 , т.2) , тобто вказана дорожно-транспортна пригода 11.06.2014 року на 28км+950 метрів автодороги Р-06 Ульяновка -Миколаїв сталася з вини водія [PERSON], який перебував в трудових відносинах з відповідачем . Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди , завданної джерелом підвищеної небезпеки» особа , яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Таким чином , відповідач , як власник джерела підвищеної небезпеки зобов»язаний відшкодувати позивачу заподіяні збитки . Позивач посилаючись на експертний висновок № 324 від 02.07.2015 року , вважає, що йому заподіяно матеріальні збитки на суму 169 755 , 06 грн , в тому числі : вартість відновлювального ремонту автомобіля «Сканія» - 166 675 , 06 грн ( 216 425 , 06 грн- 49 750 грн (страхове відшкодування) , 580 грн за проведення експертного дослідження , 2500 грн за проведення експертного висновку та витрати на оплату судового збору. Суд , дослідивши накладні , додані до позовної заяви, а/с-6-9, т. 1 , експертне дослідження № 3759 від 24.06.2014 року , а/с- 13-15, т.1 , довідку про оплату № 66 ,а/с-19, т. 1 , протокол огляду автомобіля «Сканія» від 24.06.2014 року , а\\с- 16,т. 1 , виписку з кредитної картки позивача [PERSON] за період з 01.09. по 22.09.2014 року , а/с- 35, т. 1 , висновок авто товарознавчої експертизи № 324 від 02.07.2015 року , а/с- 135-144 , т. 2 , протокол огляду автомобіля «Сканія» від 26.06.2015 року , а/с- 145, т.2 , калькуляції до висновку а/с- 152-155, т. 2 , заказ -розрахунок на оплату експертизи , а/с-181, т. 2 , акт прийому -передачі виконаних робіт, а/с-182,т. 2 дійшов до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так , з висновку авто товарознавчої експертизи № 324 від 02.07.2015 року слідує, що ринкова вартість автомобіля «Сканія 124LA-40», державний номер [NUMBER] , станом на 11 червня 2014 року склала 242 284 , 55 грн. Строк експлуатації автомобіля 15.4 років , коефіцієнт фізичного зносу 70%. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Сканія» складає 216 425,06 грн . Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складових автомобіля «Сканія» станом на 11.06.2014 року складає 90 011 ,54 грн, тобто власнику автомобіля «Сканія» заподіяно матеріальні збитки на суму 90 011 , 54 грн , а/с-135-157, т. 2 . Представник позивача та позивач вважають , що вартість відновлювального ремонту слід обраховувати станом на момент проведення додаткової експертизи ,про проведення якої заявлено клопотання або на момент розгляду справи в суду. На обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на приписи ст.. 1192 ЦК України та п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки» і стверджує , що автомобіль «Сканія» на даний час відремонтовано лише частково, він не експлуатується , тому експерт визначить вартість відновлювального ремонту на час розгляду справи. Разом з тим , такі пояснення позивача та його представника спростовуються позовною заявою [PERSON] , в якій зазначено , що автомобіль «Сканія» відремонтовано , на ремонт , поїздки в м. Чернівці за запасними частинами та компютерну діагностику , яка проводиться після ремонту , витрачено 175968 грн , а/с2-4, т. 1 , їх поясненнями в судових засіданнях , де вони підтверджували , що автомобіль відремонтовано та доданими до позову накладною № 01/1214 від 01.12.2014 року про придбання необхідних для ремонту деталей, вузлів та агрегатів на суму 75 6809 грн, накладною № 12 від 01.12.2014 року про придбання будки ізотермічної , монтаж будки , врізку і монтаж холодильної установки , всього на суму 80080 грн, накладною № 34 від 08.12.20914 року про демонтаж та установку кабіни , демонтаж і монтаж електрообладнання на суму 14020 грн , накладною № 34/1 від 08.12.2014 року про проведення комп'ютерної діагностики на суму 560 грн , копіями автобусних квитків на поїздки Житомир-Чернівці та копіями чеків на придбання дизпалива , тобто автомобіль «Сканія» відремонтовано не пізніше 08.12.2014 року , оскільки саме проведено комп'ютерну діагностику . Факт експлуатації автомобіля «Сканія» підтверджується експертним висновком № 324 від 02.07.2015 року , в якому зазначено, що на автомобілі встановлена інша кабіна , яка відрізняється від кабіни , зображеної в висновку № 3759 від 24.06.2014 року , показання одометра відповідають дійсному пробігу та не піддавались впливу з ціллю перекручування , пробіг автомобіля становить 866786 км, а/с-136, т. 2 , 145, т.2 ( протокол огляду транспортного запису від 26.06.2015 року ). На момент огляду автомобіля експертом Ільїнським В.А. 24.06.2014 року показання одометра становили 846602 км , а/с-16, т. 1 , тобто пробіг автомобіля після ДТП збільшився на 20186 км, що свідчить саме про експлуатацію автомобіля після ремонту. З експертного висновку № 324 від 02.07.2015 року видно , що середньорічний пробіг автомобіля «Сканія» становив 54915 км, за рік після ДТП пробіг автомобіля зменшився на 27457 тис, фактично склав 20186 км., тобто позивач [PERSON] експлуатував автомобіль за призначенням , але невідомо яким чином і в яких умовах , тому визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля на час розгляду справи в суді не відтворить реальної вартості заподіяних збитків і є недоцільним . Відповідно до приписів п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України . Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Аналізуючи викладене, оцінюючи докази в їх сукупності , виходячи з принципів розумності та справедливості , враховуючи розмір страхового відшкодування , виплаченого позивачу [PERSON] 22.09.2014 року в сумі 49 750 грн , стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає 40 261, 54 грн . матеріальних збитків , необхідних на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Сканія» , тобто різниця між вартістю матеріального збитку , заподіяного власнику автомобіля «Сканія» [PERSON] та розміром страхового відшкодування ( 90011 грн 54 коп -49 750 грн =40261, 54 грн) . Крім того , позивач [PERSON] поніс відповідні витрати на експертне дослідження автомобіля «Сканія» № 3759 від 24.06.2014 року в розмірі 580 грн , а/с-19 , т. 1 , на експертний висновок № 324 від 02.07.2015 року в розмірі 2500 грн , а/с- 181-182 , т. 2 всього в загальній сумі 3080 грн , які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача , оскільки вказані витрати пов»язані з визначенням розміру матеріального збитку. Таким чином , загальна сума матеріальних збитків , яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача , складає 43 341, 54 грн. Крім матеріальних збитків позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 60 000 грн з підстав , зазначених в позовній заяві і зазначає , що він врахував всі негативні наслідки , заподіяні йому дорожно-транспортною пригодою , погіршення його психо-емоційного стану , стресу, моральних страждань та переживань , викликаних протиправними діями [PERSON] та порушенням його права власності на автомобіль. Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав . Моральна шкода полягає в душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала в зв»язку ії знищенням чи пошкодженням її майна . Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Частиною 4 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У відповідності до роз'яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб . Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. З огляду на обставини справи , беручи до уваги вищевказані принципи , які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди , суд вважає, що вказану позовну вимогу слід задовольнити частково. Судом достовірно встановлено , що внаслідок протиправних дій водія автомобіля «УАЗ-469» [PERSON] пошкоджено автомобіль «Сканія» , що належить позивачу на праві власності . Пошкоджений автомобіль неможливо було використовувати за призначенням . На відновлювальний ремонт автомобіля необхідно було витратити значні кошти , розмір яких становить майже 90 % від вартості автомобіля на момент ДТП ( 242 284, 55 грн- 216 425, 06 грн+ 25859, 49 грн) . Незважаючи на те , що фізичний знос автомобіля складав 70 % , автомобіль здійснював перевозки товару і приносив позивачу відповідні прибутки , середній річний пробіг автомобіля становив 54 915 км , тому фактична втрата автомобіля як засобу пересування , неможливість його використання за цільовим призначенням протягом 6 місяців , втрата прибутку , втрата часу на пошуки запчастин, відшукування коштів на ремонт призвели до втрати душевного спокою та рівноваги позивача , порушили його звичайний спосіб життя , вимагали від нього додаткових зусиль для відновлення рівноваги , поліпшення його психо-емоційного стану , відновлення його права власності на автомобіль і можливості його використання за призначенням . Так , частину коштів на відновлення автомобіля позивач отримав 22.09.2014 року в вигляді страхового відшкодування в сумі 49 750 грн , інші кошти відшукував самостійно і в грудні 2014 року витратив на ремонт більше 170 000 грн . Відповідач не надав позивачу будь-якої допомоги на відновлення транспортного засобу як до звернення позивача до суду так і протягом судового розгляду справи. Виходячи з принципів доцільності , розумності та справедливості , враховуючи характер дій заподіювача шкоди та глибину душевних страждань потерпілого , погіршення його матеріального стану в зв»язку з витратою коштів на ремонт автомобіля , позбавлення його можливості протягом 6 місяців використовувати автомобіль «Сканія» за його цільовим призначенням ( пробіг автомобіля за рік зменшився на 27 457 км і становив лише 20 186 км), суд вважає , що справедливим та розумним розміром відшкодування за заподіяну [PERSON] моральну шкоду буде 30 000 грн , тобто з відповідача необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] 30 000 ( тридцять тисяч) грн. на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди . Викладене ,крім зазначеного, підтверджується постановою суду від 27.06.2014 року про визнання [PERSON] винним у вчиненні адмінправопорушення , передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладення адміністративного штрафу в сумі 340 грн , а/с- 5, т. 1 , довідкою , виданою [PERSON] 11.06.2014 року про те , що внаслідок ДТП автомобіль «Сканія» отримав механічні пошкодження , а/с- 11, т. 1, копією свідоцтва про реєстрацію автомобіля «Сканія» -вантажний рефрежератор, реєстраційний номер [NUMBER] , а/с- 12, т. 1 , копією страхового полісу № АС /4031636 від 11.08.2013 року , строк дії 10.08.2014 року , а/с- 20, т. 1 , квитанціями про сплату судового збору в розмірі 2003, 25 грн та 255 грн , а\\с- 30,31 , т. 1 , Статутом ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» , а/с- 37-44, т. 1 , Положенням філії «Голованівський райавтодор» , а/с- 45-50 , т. 1 , довідкою з Єдиного реєстру підприємств, а/с- 51, т. 1 , копією протоколу про адмінправопорушення , скоєне [PERSON] , а\\с- 26, т. 2 , копією посвідчення на право керування транспортними засобами [PERSON], а/с- 31 , т. 2 , копією подорожнього листа від 11.06.2014 року № 3303 на а/м «УАЗ-469» 0533 КДБ , а/с31 (зворот) , т. 2 , висновком № 1110 від 06.07.2015 року , а\\с-80-84, т. 2 , ухвалою суду від 10.08.2015 року про повернення [PERSON] заяви про перегляд постанови суду від 27.06.2014 року за ново виявленими обставинами , а/с- 158 , т. 2 , докази не викликають сумніву , вони є достовірними та вичерпними . Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача .

Outcome: partial