Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ «Західінкомбанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення пені, стягнення коштів 3 % річних та інфляційних нарахувань. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 березня 2009 року між ним та КБ Західінкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк» було укладено договір строкового банківського вкладу. Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 8 серпня 2011 року з ПАТ «Західінкомбанк» на його користь стягнуто 12000,54 грн. строкового банківського вкладу та 43,28 грн. відсотків за банківським вкладом. 07 липня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було виплачено гарантовану суму відшкодування за вкладами ПАТ «Західінкомбанк» в розмірі 12000,54 грн. Відповідно до Додаткової угоди від 27 вересня 2010 року, яка була укладена між ним та відповідачем, продовжено договір банківського вкладу на 3 місяці зі сплатою 8 % річних. Згідно договору банківського вкладу від 19 березня 2009 року відповідач зобовязаний був нарахувати йому відсотки в розмірі 12000,54 грн. * 8 % річних * 1430 днів ( з 8 серпня 2011 року з дня прийняття рішення судом по 7 липня 2015 року до виплати Фондом коштів)/365 = 3761,27 грн. Після закінчення строку дії договору банківського вкладу й до введення тимчасової адміністрації позивач звернувся до відповідача про повернення банківського вкладу та сплати належних відсотків, чим засвідчив свій намір припинити дію цієї угоди. Однак, відповідач несвоєчасно повернув суму депозитного вкладу та не в повному обсязі виплатив відсотки за договором. Зазначає, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити йому інфляційні витрати в розмірі 1200,54 грн. * 3 % * 1430 днів / 365 = 1410,47 грн. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) у липні 2015 року відносно серпня 2011 року складає 176,213 % , у звязку з чим, збитки від інфляції становлять 12000,54 грн. * 176,213% /100 -12000,54 грн. = 9145,94 грн. Разом з тим, у звязку з неналежним виконанням умов договору від 19 березня 2009 року відповідач повинен сплатити 3 % пені за кожен день прострочення з 7 липня 2014 року по 7 липня 2015 року: 12000,54 * 3 % = 360,02 грн. за один день 360,02 грн. * 365 днів = 131407,30 грн. На підставі наведеного просить стягнути із відповідача на його користь 3761,27 грн. суму нарахованих але не виплачених відсотків по договору банківського вкладу (депозиту) від 19 березня 2009 року; 1410,47 грн. 3 % річних станом на 7 липня 2015 року; 9145,94 грн. інфляційних витрат станом на 7 липня 2015 року; 131407,30 грн. 3 % пені за кожен день прострочення станом на 7 липня 2015 року та 700 грн. витрат за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та додаткового пояснив, що нормами цивільного законодавства передбачено нарахування 3 % річних та інфляційних витрат, які входять до складу грошового зобовязання і мають компенсаційний, а не штрафний характер. Передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідки прострочення виконання зобовязання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування коштами, які він утримує, а тому просить його позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшло заперечення в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову повністю. У своєму запереченні посилається на те, що п. 1.6 Договору банківського вкладу передбачена процентна ставка в розмірі 0,1 % річних на вклад на вимогу по завершенню строку на який він був розміщений. Враховуючи, що позивач строк розміщення вкладу по договору від 19 березня 2009 року не продовжив, то по його кінцевому завершенні нараховувались проценти виходячи із розміру 0,1 % річних. Нарахування інфляційних за період з дня введення в Банку тимчасової адміністрації суперечать вимогам п. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Стягнення 3 % річних від простроченої сими договором банківського вкладу не передбачено, навпаки, у договорі конкретно зазначено розмір процентів за користування коштами, а тому підстав для їх стягнення немає. Договором банківського вкладу також не передбачено нарахування пені, а тому представник відповідача вважає, що така вимога є безпідставною. В період дії тимчасової адміністрації та ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» забороняється здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання або неналежне виконання зобовязань перед кредиторами. Також представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення додатково нарахованих відсотків до 30 липня 2012 року; стягнення 3 % річних нарахованих до 30 липня 2012 року; стягнення інфляційних нарахувань до 30 липня 2012 року та стягнення 3 % пені нарахованої до 30 липня 2014 року. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 19 березня 2009 року між КБ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк» було укладено договір банківського вкладу № ДД-20966-02.980 в національній валюті в розмірі 12000,54 грн. із визначеним розміром відсотків 18 % річних на строк 6 місяців, процентна ставка за вкладом на вимогу становить 0, 1 відсотків річних. В подальшому, між сторонами, неодноразово укладались додаткові угоди стосовно зміни розміру відсоткової ставки. Відповідно до останньої Додаткової угоди № 6 від 27 грудня 2010 року розмір відсоткової ставки становить 8 % річних. Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 8 серпня 2011 року із відповідача на користь позивача стягнуто 12000 грн. 54 коп. страхового банківського вкладу та 43,28 відсотків за банківським вкладом (а.с. 6). Відповідно до копії квитанції та пояснень позивача, 7 липня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, позивачу [PERSON], було повернуто кошти в сумі 12000,86 грн. за договором банківського вкладу, згідно рішення суду, без нарахування відсотків. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч.1\~ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір у силу\~ст. 629 ЦК України\~є обов'язковим для виконання сторонами. В\~ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»\~зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 1060 ЦК України\~(в редакції з 19 квітня 2014 року) за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ч.5\~ст. 1061 ЦК України\~проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладнику або списанню з рахунку з інших підстав. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначені норми закону дають підстави суду вважати, що відповідач зобовязаний був повернути позивачу депозитні кошти разом із відсотками з дня набрання законної сили рішенням суду, однак кошти позивачу були повернуті лише 7 липня 2015 року, у звязку з чим, відповідач порушив свої грошові зобовязання. А тому вимоги позивача про стягнення із відповідача процентів за банківським вкладом, 3 % річних та інфляційних втрат є підставними. Одночасно суд бере до уваги те, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 316 від 28.05.2014 року, відповідача, було віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 38 від 28.05.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Західінкомбанк» з ринку та запроваджено у ньому тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 29.05.2014 року по 28.08.2014 року. Постановою Правління НБУ № 63 від 23.07.2014 року у відповідача відкликано банківську ліцензію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» [PERSON] та розпочато процедуру ліквідації. Крім того, хоча згідно з п.1 ч.5\~ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~під час тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється, пунктом 1 ч. 6\~ст. 36 цього ж Закону визначено, що дане обмеження не поширюється на зобов'язання щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відсотки по банківському вкладі, 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 19 серпня 2011 року (день набрання законної сили рішенням суду про стягнення банківського вкладу) до 29 травня 2014 року (введення тимчасової адміністрації), що становить 1013 днів. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що проценти по банківському вкладу за період з 19 серпня 2011 року по 29 травня 2014 року становить 2664,45 грн. (12000,54 х 8 % : 365 х 1013); 3 % річних складають 999,17 грн. (12000,54 х 3 % : 365 х 1013); та інфляційних втрат складає 1344,06 грн. (12000,54 х 111,2 % - 12000,54), а всього 5007,68 грн. Представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особо довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] 7 липня 2015 року отримав від відповідача депозитні кошти у розмірі 12000 грн. 86 коп. без відсотків передбачених договором, що свідчить про невиконання зобовязань за договором, а тому позивач звернувся до суду із позовом в межах строку позовної давності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5007,68 грн. процентів по банківському вкладу, 3 % річних та інфляційних втрат за період з 19 серпня 2011 року по 29 травня 2014 року. Крім того, із відповідача ПАТ «Західінкомбанк» в дохід держави слід стягнути 487,20 грн. судового збору. Стягнути з ПАТ «Західінкомбанк» на користь позивача 24,08 грн. витрат за надання правової допомоги.

Outcome: partial