Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення сином віку повноліття; рішення суду просить допустити до негайного виконання у межах платежу одного місяця; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу. На обґрунтування позову зазначила, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON], вона перебуває з 26 липня 2016 року. Зареєстровано шлюб у Заводському районному у м. Дніпродзержинську відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 236. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалось і з листопада 2016 року сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені. З того часу вони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть та не мають загального бюджету. Оскільки відповідач не надавав матеріальної допомоги на її утримання в період вагітності, вона вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини в період вагітності. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 березня 2017 року з [PERSON] на її, [PERSON], користь, було стягнуто аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьох років. Але, в теперішній час відповідач оскаржує дане рішення в апеляційному порядку. Після народження сина [PERSON], відповідач ухиляється від свого обовязку і щодо його матеріального утримання, тому вона бажає, щоб з [PERSON] стягувались аліменти на утримання дитини у порядку, встановленому законом, у звязку з чим звертаюсь з даним позовом до суду. На даний час відповідач на контрактній основі проходить військову службу в лавах Збройних Сил України, але розмір отримуваного ним прибутку їй невідомий. По іншим виконавчим листам виконавчою службою стягнень з відповідача немає, непрацездатних осіб на його утриманні також немає. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.08.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.11.2017 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.08.2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Зазначила, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання їх дитини. Зауважила, що на примусовому виконанні у Заводському ВДВС м. Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходяться лише виконавчі листи про стягнення аліментів з відповідача на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, щодо стягнення судового збору у розмірі 640,00 гривень, та щодо стягнення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк». Тому, посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться батько і дитина від першого шлюбу є безпідставними. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, частково заперечував проти заявлених позовних вимог, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/8 або 1/12 частини своїх доходів, оскільки він вже сплачує аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини свого доходу, 1/6 частину аліментів сплачує на утримання своєї дитини від першого шлюбу [PERSON], [INFO] Також зазначив, що з нього стягнуто аліменти на утримання батька [PERSON], [INFO], який є інвалідом першої групи, у розмірі 1/6 частини його доходу, які він сплачує у добровільному порядку. Своє батьківство у відношенні до дитини [PERSON], [INFO], він оспорює в судовому порядку. Звернув увагу суду також на те, що він є військовослужбовцем, має поранення, кошти які він заробляє витрачаються виключно на утримання своїх близьких. Допитаний в якості свідка [PERSON], який є батьком відповідача пояснив, що на його утримання відповідач добровільно та регулярно сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку, також син купує йому необхідні ліки. Вислухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 26 липня 2016 року, зареєстрованому у Заводському районному у місті Дніпродзержинську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 236, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Дитина зареєстрована та проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/2212 від 30.03.2017 р. (а.с.4). З доводів позовної заяви вбачається, що сторони з листопада 2016 року проживають окремо, не мають спільного бюджету, спільних засобів для існування. [PERSON] не надає синові необхідної матеріальної допомоги, як того вимагає сімейне законодавство України. Відповідач на контрактній основі проходить військову службу в лавах Збройних Сил України. Стан здоровя відповідача задовільний. На теперішній час між сторонами не досягнуто домовленостей щодо умов та порядку утримання їх малолітньої дитини, а тому вказаний спір підлягає вирішенню судом. Згідно зі\~ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017, надалі по тексту - "СК України"), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі\~ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною другої статті 182 СК України (в редакції Закону\~№ 2901-IV від 22.09.2005, яка діяла до 07.07.2017 року), було встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно наданих суду матеріалів, відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується копією посвідчення Серія АБ № 347364 від 21.04.2015 року (а.с.32). З матеріалів справи вбачається, що на утримання батька - [PERSON], який є інвалідом І групи, з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], копією довідки МСЕК (а.с.55, 56, 72, 74), копією виписки з виконавчого провадження ВП №42462595, за яким державним виконавцем Максютенко А.М. прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист надіслано до ВДВС Калінінського РУЮ м.Донецьк (а.с.35). На лікування батька відповідач добровільно придбає лікарські засоби, що підтверджується копією чеків (а.с.83). Судом встановлено, що з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON], у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією виписки з виконавчого провадження ВП №43545926, за яким державним виконавцем Максютенко А.М. прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист надіслано до ВДВС Калінінського РУЮ м.Донецьк (а.с.36). В судовому засіданні відповідач зазначив, що на утримання дитини [PERSON], [INFO], він сплачує присуджені аліменти у добровільному порядку, а також надає додаткову допомогу, оскільки його дитина від першого шлюбу є інвалідом (а.с.53, 54). Згідно матеріалів справи, на примусовому виконанні у Заводському ВДВС м. Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходяться виконавчі листи про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/6 частини заробітку, а також щодо стягнення судового збору у розмірі 640,00 гривень на користь держави, та щодо стягнення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.80). Враховуючи фактичні обставини справи, надані сторонами докази щодо їх майнового стану, також засади справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище та інтереси неповнолітньої дитини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме у розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно у зв'язку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати дитину і має можливість це робити. Саме такий розмір аліментів, суд вважає обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачкою наданий суду договір про надання юридичних послуг, за яким вона сплатила суму гонорару адвокату [PERSON] у розмірі 300,00 грн. за підготовку процесуальних документів. З поданого позивачкою договору не вбачається перевищення граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в користь позивачки. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial