Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з навчанням в розмірі 40676 гривень 38 копійок та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України з 30 серпня 2010 року по 20 лютого 2015 року. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) від 10.08.2010 року № 403о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 30 серпня 2010 року та присвоєно звання «рядовий міліції». Наказом ХУНВС від 05 липня 2014 року № 142 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Київській області для подальшого проходження служби. Наказом ГУМВС України в Київській області від 20 лютого 2015 року № 94 о/с відповідача звільнено відповідно до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» в запас Збройних сил за ст. 64 п. «ж» (за власним бажанням). 01 вересня 2010 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1999 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України між відповідачем, ХНУВС та ГУ МВС України в Запорізькій області» укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з довідкою-розрахунком витрат, розрахунками пов`язаними з утриманням курсанта, складеними відповідно до порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ХНУВС в сумі 40\~676,38 грн, згідно наданих розрахунків. Також позивач зазначає, що наведені розрахунки відповідачем не оскаржувалися, ані протягом навчання, ані протягом роботи у практичному підрозділі. Також відсутнє рішення суду про оскарження розміру витрат, а тому позивач вважає, що відсутні підстави їх не приймати. З витягом з даного наказу відповідач [PERSON] ознайомлювався під час переведення з курсу на курс та був згоден. Листом ГУМВС України в Київській області від 25.05.2015 року № з/вх.-404, який отримано позивачем 10.03.2015, повідомлено ХНУВС про звільнення відповідача зі служби в органах внутрішніх справ. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач добровільно не відшкодував витрати (для відшкодування витрат було достатньо часу оскільки [PERSON] та його батьками надано пояснення щодо необхідності відшкодування грошових коштів за період навчання у ХНУВС, пов`язанні з навчанням у ХНУВС), позивач змушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами до відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, посилаючись на підстави, викладені в письмових запереченнях. В своїх запереченнях представник відповідача зазначила, що позовні вимоги визнає у частині стягнення витрат на грошове забезпечення у сумі 11\~826, 56 грн., за речове майно у сумі 2746,88 грн., продовольче забезпечення за рік навчання 3550,25 грн., вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв в сумі 2975,47 грн. Вимоги цивільного позову у частині стягнення з відповідача витрат на продовольче забезпечення за період з 27.07.2011 року по 19.06.2014 року у сумі 10\~650,78 грн. (за три роки), витрат на житлово-комунальні послуги та спожити енергоносії у сумі 8926.43 грн. (за три роки) та стягнення судових витрат не визнає. Свою позицію представник відповідача обґрунтовує посилаючись на те, що наказом ХНУВС від 10.08.2010 року № 403 о/с [PERSON] було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом з 30.08.2010 року та присвоєно звання «рядовий міліції». Після закінчення першого курсу навчання, 27.07.2011 року, він подав по команді рапорт про зняття з нього котлового та інших видів продовольчого забезпечення, у зв`язку з тим, що [PERSON] , як й 70-80% курсантів другого курсу ХУНВС, став мешкати за межами розташування університету та харчуватися за свій рахунок. Такий рапорт, [PERSON] подавав, починаючи з 27.07.2011 року, щорічно до закінчення навчання у ХУНВС. Таким, чином вважає, що довідка-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у частині витрат на продовольче забезпечення, що додана до позову, не є належним доказом цих витрат, так як у ній не враховано те, що [PERSON] не стояв на продовольчому забезпеченні протягом трьох останніх років навчання та харчувався за свій рахунок. Тому, вважає стягнення з нього витрат на продовольче забезпечення за період з 27.07.2011 року по 19.06.2014 року у сумі 10\~650,78 грн. (за три роки) безпідставними. Крім того, у зв`язку з тим, що [PERSON] з 27.07.2011 року по 19.06.2014 року, тобто протягом останніх трьох років навчання, не мешкав у казармі на території ХУНВС, й за свій рахунок орендував житло у м. Харкові, вважає стягнення з нього витрат на житлово-комунальні послуги та спожиті енергоносії у сумі 8926,43 грн. (за три роки) безпідставними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Розрахунок, наданий позивачем стосується всього періоду навчання відповідача та містить лише загальні суми витрат, понесених позивачем за періоди навчених років без конкретного зазначення та помісячної деталізації цих витрат. Суд вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків [PERSON] і [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу з наказу Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) від 10.08.2010 року № 403о/с [PERSON] прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 30 серпня 2010 року та присвоєно звання «рядовий міліції» (а.с.5). Згідно витягу з наказу ХУНВС від 05.07.2014 року № 142 о/с [PERSON] відраховано зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Київській області для подальшого проходження служби (а.с.6). Сторонами визнано факт навчання відповідача [PERSON] у ХНУВС з 10.08.2010 року по 05.07.2014 року. Наказом ГУМВС України в Київській області від 20 лютого 2015 року № 94 о/с відповідача звільнено відповідно до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» в запас Збройних сил за ст. 64 п. «ж» (за власним бажанням), що підтверджується копією витягу з наказу (а.с.7). 01 вересня 2010 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1999 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України між відповідачем, ХНУВС та ГУ МВС України в Запорізькій області» укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Договір)(а.с.8-10). Пунктом 2.1.3 цього Договору передбачено обов`язок Харківського національного університету внутрішніх справ забезпечити Соболя Р.Г., харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. У пункті 2.1.6. Договору зазначено про обов`язок Виконавця (ХНУВС) щороку інформувати Особу (Соболя Р.Г.) про розмір фактичних витрат, пов`язаних з її утриманням. Відповідно по пункту 2.1.8 Договору після відрахування [PERSON] ( [PERSON] ) (закінчення навчання) Виконавець зобов`язується затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання. Згідно з довідкою-розрахунком витрат, розрахунками пов`язаними з утриманням курсанта, складеними позивачем відповідно до порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, витрати, пов`язані з утриманням відповідача [PERSON] у ХНУВС, становлять суму - 40\~676,38 грн. Згідно з ч.7 ст.18\~Закону України\~"Про\~міліцію" курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до п. 14 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням», у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Пунктом 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 1\~березня 2007\~р.\~№ 313 передбачено, що витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Пунктом 2.3.6 Договору передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору, Особа ( [PERSON] ) зобов`язується відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала обов`язок відповідача відшкодувати навчальному закладу фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, однак, представник відповідача не погодилася з розрахунком таких витрат, представлених представником позивача, вважаючи його таким, що не відображає фактичні витрати, а містить суми, що не відповідають фактичним витратам, оскільки відповідач з другого по четвертий курс не мешкав у казармі ХНУВС та не харчувався за рахунок навчального закладу. Відповідно до ст.\~12\~ч.3\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх заперечень представник відповідача просила допитати в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Допитаний в судовому засіданні (в режимі відео конференції) свідок [PERSON] суду пояснив, що він навчався разом з [PERSON] в одній групі ХНУВС і на 1 курсі навчання вони проживали разом з відповідачем в казармі на повному забезпеченні. Після закінчення 1 курсу відповідач [PERSON] пішов проживати на квартиру та в казармі більше не мешкав. Сам він пішов проживати на квартиру після 2 курсу. Вони винаймали квартири за свій рахунок. При залишені казарми навчального закладу і переїзді на окреме проживання на квартирі, вони в обов`язковому порядку писали рапорти на ім`я ректора і передавали їх начальнику курсу. Ці рапорти вони писали кожен навчальний рік. Допитаний в судовому засіданні ( в режимі відео конференції) свідок [PERSON] суду пояснив, що він одногрупник відповідача [PERSON] . З 2010 року по 2014 рік вони разом навчалися в Харківському університеті внутрішніх справ. На 1 курсі вони проживали в казармі при навчальному закладі, а наступні навчальні роки вони проживали на орендованій квартирі, яку винаймали за власні кошти. При цьому вони кожен рік подавали рапорти на ім`я ректора, де вказували адресу свого проживання, це було обов`язково. До них приходили керівники курсу з перевірками їх дійсного проживання за вказаною у рапорті адресою. Текст рапорту був приблизно такий: «Прошу Вас дозволити мені проживати за межами університету. Про відсутність грошової компенсації повідомлений». Також вони писали рапорти про відмову від котлового забезпечення (харчування). Стипендію отримували близько 200 грн. на місяць та польову форму коли вступили та при випуску отримали офіцерську форму. Більше ніякого забезпечення не отримували. Він з [PERSON] навчалися в одній групі і всі рапорти писали і подавали разом. Позивач не надав доказів на заперечення обставин не проживання в казармі навчального закладу відповідача з другого по четвертий навчальні роки, а тому суд приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо неправильності здійсненого позивачем розрахунку фактичних витрат, понесених навчальним закладом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач з другого курсу навчання не мешкав у казармі навчального закладу та не перебував на харчовому забезпеченні у цей період, то відповідно до представлених позивачем довідок-розрахунків витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] , позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 21\~662, 08 грн. Суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на продовольче забезпечення та у сумі 10\~650,78 грн. та стягнення витрат на житлово-комунальні послуги спожиті енергоносії у сумі 8926,43 грн. за період з 27.07.2011 року по 19.06.2014 року, оскільки позивачем не доведено фактичне проживання відвідача у казармі навчального закладу та перебування на харчовому забезпеченні у цей період. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на дане положення законодавства з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 852, 16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial