Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона в 1996 році уклала шлюб з відповідачем, а в 1999 році вони розлучилися. Від данного шлюбу в них є син - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. На підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області з 2000 року з відповідача стягувалися аліменти на її користь на утримання сина. [INFO] їх сину виповнилося 18 років і стягнення аліментів на нього припинилось. Однак син з 01.09.2015 навчається на ІІ курсі денної форми навчання Українського-Арабського інституту міжнародних відносин та лінгвістики ім.Аверроеса ПАТ «Вищий навчальний заклад « Міжрегіональна Академія управління персоналом», в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Син проживає на час навчання в гуртожитку з щомісячною оплатою 650 грн. Відповідач може надати матеріальну допомогу на утримання сина, але після досягнення дитиною повноліття, добровільно цього не робить. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн, щомісячно, починаючи з 01.09.2015 і до закінчення сином навчання, тобто жо 31.08.2018. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Відповідач позов визнав. Згоден сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі являються батьками повнолітньго сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.8) Згідно копії виконавчого листа №АЕ-10/2000 р. (а.с. 6) з 08.02.2000 з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON]. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, яка продовжує навчання. В судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] з 01.09.2015 навчається на ІІ курсі денної форми навчання Українського-Арабського інституту міжнародних відносин та лінгвістики ім.Аверроеса ПАТ «Вищий навчальний заклад « Міжрегіональна Академія управління персоналом», термін навчання до 31.08.2018, та проживає в гуртожитку з щомісячною оплатою 650 грн., що підтверджується довідкою №97 від 13.10.2015 (а.с.7) та довідкою ПАТ «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом»№2373 від 16.10.2015 (а.с.3). Так як син [PERSON] знаходиться на утриманні матері - позивача по даній справі, що підтверджується довідкою Тульчинської міської ради Вінницької області №2946 від 19.11.2015 ( а.с. 4), то аліменти підлягають стягненню з відповідача, який являється батьком дитини, на користь позивача. Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги матеріальний стан дитини [PERSON], а також стан здоров'я та матеріальний стан відповідача - батька [PERSON], який на даний час не працює, але працездатний, а тому суд вважає, що він має можливість виплачувати аліменти на утримання сина, який навчається і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги в заявленому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В зв'язку з чим, вимоги позивача про стягнення аліментів на час навчання сина, починаючи з 01.09.2015, підлягають частковому задоволенню. Позовну заяву пред'явлено до суду 20.11.2015. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином з відповідача - [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial