Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.04.2019 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10000 грн. (по 5000 грн. на кожну дитину) щомісячно, починаючи стягнення з дати подання даної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, вона перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 р. по теперішній час. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Останнім часом сімейні стосунки з відповідачем почали погіршуватись, в зв`язку з чим вони стали проживати окремо. [PERSON] проживає в селі Вел. Карашин Макарівського району Київської області , а вона з дітьми проживають в м. Києві. При цьому, неповнолітні діти знаходяться на повному її утриманні. Діти відвідують гуртки в школі та садочку. Все це потребує значних затрат. При цьому, відповідач участі у вихованні неповнолітніх дітей не приймає, а лише зрідка і нерегулярно надає грошові кошти. Як вказує позивач, старша донька страждає на дискінезію жовчних шляхів, в зв`язку з чим потребує періодичного обстеження та лікування. Кожного року дитина проходить курс лікування в спеціалізованому санаторії. У молодшої доньки доволі часто виникає стан підвищення рівня ацетону (ацетонемічний синдром). І хоча цей синдром не є хворобою (в медичному розумінні), проте потребує медикаментозного лікування. Тому, крім витрат на утримання дітей, вона несе додаткові витрати ще і на їх лікування. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей між ними не досягнуто. Тому, враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання дітей позивач несе самостійно, відповідач надає матеріальну допомогу нерегулярно, проте, він зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. При цьому, позивач вказала, що відповідач офіційно не працює, проте, має нерегулярний щомісячний дохід, а тому позивач вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину. Позивач вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення нормального, достатнього та гідного життя дітей, а також їх гармонійного розвитку. Ухвалою суду від 03 травня 2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Позивач пояснила, вона перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 р. по теперішній час. Неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, відповідач проживає окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає нерегулярно, в розмірі приблизно 1300 грн. - 4000 грн. При цьому, позивач вказала, що вона витрачає на кожну дитину приблизно 4000 грн. на місяць. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо сплати аліментів на утримання дітей, проте заявлений позивачем розмір аліментів вважає завищеним. Погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно. Також вказав на те, що він приймає участь у вихованні дітей. Діти на канікулах та вихідних приїздять до нього, відповідно всі витрати в цей час на утримання дітей він несе самостійно. При цьому, зазначив, що він працює на офіційно. На даний час не працює. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебують у шлюбі з 04 серпня 2007 р., зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва (актовий запис №1015), що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, проживають окремо. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей між сторонами не було досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки відповідач [PERSON] проживає окремо, участі у вихованні дітей не приймає, матеріальну допомогу на їх утримання надає нерегулярно. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Встановлено, що малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними довідок про реєстрацію місця проживання особи №3036858 від 17.04.2019 р., № 4133614 від 10.07.2019 р., №4133578 від 10.07.2019 р., №4133549 від 10.07.2019 р. Відповідач [PERSON] проживає окремо. Згідно довідки вих. №18 від 11.07.2019 р., малолітня донька сторін - [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад № 396 «Сонечко» м. Києва з 01.09.2015 р. по теперішній час. Вартість харчування дитини в день становить 24 грн. 43 коп. Малолітня [PERSON] , [INFO] має хворобу - дискінезію жовчних шляхів, в зв`язку з чим потребує періодичного обстеження та лікування. Кожного року дитина проходить курс лікування в спеціалізованому санаторії, що підтверджується наданими суду документами, а саме: копіями медичних висновків, відривних талонів санаторно-курортної карти, виписками з історії хвороби, виписками з медичної карти. Малолітня [PERSON] , [INFO] , також має хворобливий стан здоров`я, що вбачається з копії виписки із медичної карти. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що враховуючи хворобливий стан малолітніх дітей, для забезпечення нормального, достатнього та гідного життя дітей, а також їх гармонійного розвитку, вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину. Зазначений розмір аліментів позивач обґрунтовує тим, що всі обов`язки по утриманню дітей вона несе самостійно. Так, виключно за її рахунок здійснюється харчування та матеріально-технічне забезпечення дітей, оплата навчання та дитячий садок. Крім того, діти відвідують гуртки в школі та садочку. При цьому, окрім витрат на утримання дітей, вона несе додаткові витрати ще й на їх лікування. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Додаткові витрати заявляються у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини або які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Сімейний Кодекс України у статті 181 визначає необхідність саме домовленості між батьками про такі витрати, оскільки вони не відносяться до вже визначених аліментних обов`язків відповідача. Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження розміру фактичних витрат в сумі 10000,00 грн. на забезпечення дітей позивачем суду не надано. Із копій чеків та банківських виписок, наданих до суду позивачем, неможливо встановити фактичну суму витрат саме на утримання малолітніх дітей. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо сплати аліментів на утримання дітей, проте заявлений позивачем розмір аліментів вважав завищеним. Погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно. Також вказав на те, що він приймає участь у вихованні дітей. Діти на канікулах та вихідних приїздять до нього, відповідно всі витрати в цей час на утримання дітей він несе самостійно. При цьому, зазначив, що на даний час він не працює. Будь-яких доказів на підтвердження свого майнового стану, відповідачем до суду не надано. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, відповідачем також суду не надано. Судом встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітніх дітей сторін, враховуючи, що діти проживають разом з позивачем, відповідач надає матеріальну допомогу нерегулярно, з врахуванням: віку дітей, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, враховуючи також те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial