Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на несумісність характерів сторін та втрату ними взаємних почуттів, що притаманні подружжю, просила суд розірвати шлюб, що укладено між сторонами 03.10.1997 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей подружжя [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, по 1000,00 грн., на кожну дитину, до настання повноліття дітей. В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Дійшовши висновку про наявність у матеріалах справи достатніх відомостей про взаємини сторін суд ухвалив постановити заочне рішення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №077256, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 03.10.1997 року Відділом РАГС Жовтневої рай адміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, актовий запис №259. За час подружніх відносин у такій родині народились -[PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №144721); -[PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №183229); -[PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №300113). Відповідно до наданих суду доказів та пояснень, з жовтня 2014 року сторони спільно не проживають, сумісне господарство не ведуть, жодних подружніх стосунків не підтримують., а діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується, зокрема, довідкою №745 від 22.07.2015 року, виданою ОСНКМ «10 станція Великого Фонтану». Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч.3 ст. 59 ЦПК України доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для рішення справи та щодо яких у сторін виникає спір. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи з викладених обставин, враховуючи те, що сторони не підтримують подружні стосунки вже тривалий час, спільне господарство не ведуть, зясувавши дійсну волю позивача на розірвання шлюбу суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, та необхідність задоволення вимог позову в цій частині. Щодо вимог позову в частині стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому предметом доказування у справі про стягнення аліментів є ухилення одного з батьків від встановлених ст. 180 СК України обовязків: від обовязку батьків по утриманню дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України 30 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Таким чином для правильного вирішення справи суду слід визначити, чи до належного відповідача заявлено позов (чи є відповідач батьком дитини) та враховуючи надані сторонами докази та пояснення щодо вказаних вище обставин стосовно стану здоров'я, матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на надані позивачем докази та відсутність відомостей щодо розміру доходів, які отримує відповідач, розмір аліментів, які підлягають, стягненню з відповідача на користь позивача слід визначити виходячи з наступного. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» (ст. 7 Закону), прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, з 1 вересня 2015 року складає, - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років, з 1 вересня 2015 року, - 1455 гривень; Враховуючи вказані вище передбачені діючим законодавством обмеження щодо розміру аліментів на утримання дитини (максимальний та мінімальний розміри), суд доходить висновку про те, що сума аліментів, яка має бути стягнена з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей, виходячи з засад рівності обовязків батьків з утримання дитини, має складати 1/2 частину від зазначених прожиткових мінімумів. Разом з тим, відповідно до аналізу положень ст. 183 СК України, суд може визначити розмір аліментів у твердій сумі у випадку, коли їх платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з наведеного, істотними підставами для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є наявність істотних обставин нерегулярності або мінливості доходу, одержання частини доходу в натурі, а також за наявність інших істотних обставин, а також одночасна з тим наявність заяви платника або одержувача аліментів. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, зокрема, пояснень позивача щодо мінливості та неофіційності доходів відповідача, вимоги позивача про стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, передбачені законом умови визначення аліментів у твердій грошовій сумі вбачаються дотриманими, а тому суд доходить висновку про те, що з відповідача на утримання діти тини [PERSON], слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі - 727,50 грн. (відповідно до розрахунку 1455,00/2), щомісяця, до настання повноліття дитини, а на дітей [PERSON] та [PERSON], - по 583,50 грн. (відповідно до розрахунку 1167,00/2), щомісяця, до настання повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи справу по суті має у своєму рішенні розподілити між сторонами судові витрати, так з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем за розгляд вимоги про розірвання шлюбу судовий збір в розмірі 243,60 грн. та на користь держави судовий збір за вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дітей, - в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial