Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] із позовною заявою до комунального підприємства «Житлово - експлуатаційне підприємство № 53» Дніпропетровської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки, невиплаченої заробітної плати при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування поданої заяви, яка в подальшому була уточнена, [PERSON] зазначила, що вона 17.06.2009 року була прийнята на роботу до комунального підприємства «Житлово - експлуатаційне підприємство № 53» Дніпропетровської міської ради, де працювала до 22.12.2014 року, однак при звільненні заробітну плату не виплатили. Просила суд стягнути нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 5 790,88 грн., середній заробіток у сумі 21 680,34 грн. за період невиплати заробітної плати та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з комунальним підприємством «Житлово - експлуатаційне підприємство № 53» Дніпропетровської міської ради з 17.06.2009 року по 29.12.2014 року, що підтверджується копією трутової книжки та наказом № 105к від 22.12.2014 року. Заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу станом на 30.07.2015 року складає 5 790,88 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст. 24 Закону України "Про оплату праці" та ст.115 КЗпП України. Статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк, з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та відповідно заробітна плата, яка була нарахована позивачу, але невиплачена, підлягає стягненню з комунального підприємства «Житлово - експлуатаційне підприємство № 53» Дніпропетровської міської ради. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримкирозрахунку законними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем при звільненні не були виплачені в повному обсязі належні [PERSON] суми, тому відповідач зобов'язаний виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки. Наданий позивачем розрахунок про стягнення з відповідача 21 680 грн. 34 коп. є обґрунтованим. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Проаналізувавши зазначені вище положення закону, та врахувавши вимоги принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2 000 грн. моральної шкоди. Згідно частині 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial