overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором №КІХRRХ05920054 від 29 серпня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2560,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 06 жовтня 2015 року має заборгованість в сумі 31235,04 гривні, від якої необхідно відняти 5458,63 грн, що була задоволена рішенням Бородянського районного суду від 13 лютого 2012 року. Тому просив стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 27565,23 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29 серпня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2560,65 грн., що підтверджується копіями анкети позичальника від 29 серпня 2008 року (а.с78), умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.8-10), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.15). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 06 жовтня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 31235,04 грн. в тому числі: 2007,79 грн. - заборгованість за кредитом; 187,53 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 683,36 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом; 28356,36 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З копії рішення Бородянського районного суду від 13 лютого 2012 року (а.с.5) вбачається, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 32568,97 грн., з яких основна сума заборгованості 2560,65 грн., заборгованість за відсотками 187,53 грн., заборгованість по комісії 683,36 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань 27110,34 грн., задоволені частково, стягнуто з відповідачки 5458,63 грн. в іншій частині позову відмовлено. Оскільки рішенням Бородянського районного суду вирішено питання з приводу стягнення з відповідачки заборгованості станом на 28 вересня 2011 року за тілом кредиту, за відсотками, по комісії, штрафу та пені в розмірі 27110,34 грн, то підстав для повторного їх стягнення не вбачається, а тому, з відповідачки необхідно стягнути пеню нараховану з 28 вересня 2011 року по 06 жовтня 2015 року в сумі 1246,02 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1218,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У жовтні 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 25.04.2012 року відповідач [PERSON] уклав з позивачем ТОВ "Служба швидкого кредитування" Кредитний договір № 7539 та отримав кредит від позивача в розмірі 800,00 грн. Відповідно до п. 3.3. Договору відповідач зобов'язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 800 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 224 грн., що разом складає 1024 грн. у строк до 08.05.2012 р. 08.05.2012р. відповідач відповідно до п.2.3. Договору сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 224 грн. та пролонгував договір строком до 22.05.2012 р. Потім 22.05.2012 р. сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 224 грн. та пролонгував договір строком до 05.06.2012 р. 07.06.2012 р. сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 256 грн. та пролонгував договір строком до 21.06.2012 р. Потім 22.06.2012 р. сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 240 грн. та пролонгував договір строком до 06.07.2012 р., зобов'язавшись повернути кредит разом із відсотками у розмірі 1024 грн. Відповідачем сплачено відсотки за користування кредитом 24.10.2012 р. у сумі 455 грн.; 08.11.2012р. - 270 грн.; 27.11.2012 р. - 270 грн.; 13.12.2012 р. - 100 грн.; 27.02.2013 р. - 200 грн.; 28.03.2013 р. - 300 грн. Разом з тим, в порушення договірних умов Відповідач станом на 07.10.2015 р. не виконує свої зобов'язання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 800 грн., а також сплати процентів за користування кредитом. Згідно з п. 6.2 договору, у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки пені, з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. З 07.07.2012р. по 07.10.2015р. (1188 днів) на суму заборгованості 1028 грн. 48 коп. пеня складає 22\~735 грн. 24 коп. Таким чином, сума заборгованості разом із пенею, враховуючи часткову сплату процентів за договором у розмірі 923 грн. 52 коп. станом на 07.10.2015 р. заборгованість відповідача становить 800 +1152+22735.24-923.52 = 23763 грн. 72 коп. Також пункт 6.2 Договору передбачає штраф у розмірі 50,00 відсотків від суми заборгованості, що складає 400 грн. Сума заборгованості разом із процентами, штрафом та пенею станом на 07.10.2015 р. становить 24\~163 грн. 72 коп., а саме: числі 800 грн. - основного боргу; 228 грн. 48 коп. - проценти за договором; 22\~735 грн.24 коп..- пеня за договором; 400 грн. - штраф за договором, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь та судові витрати. До судового засідання представник позивача не з*явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач до суду також не з*явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У жовтні 2016р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на відшкодування від злочину матеріальної шкоди 5000грн, моральної - 2500грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 30.12.2014р. відповідачами за попередньою змовою групою осіб, шляхом вільного доступу, було викрадено з його квартири телевізор, вироком суду від 23.07.2015р., який набрав законної сили, відповідачі визнані винними у скоєнні даної крадіжки; цивільний позов у кримінальній справі не був заявлений та оскільки майнова шкода відповідачами не відшкодована, він звертається до суду. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач [PERSON] не заперечував проти відшкодування ? частки шкоди від крадіжки телевізора позивача, посилався на відсутність в нього можливості заробити кошти для відшкодування. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду ніяких пояснень щодо позову від нього не надійшло. З'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30.12.2014р. відповідачі [PERSON] і [PERSON] за попередньою змовою шляхом вільного доступу викрали з квартири [ADDRESS] корп.3 в м.Миколаєві телевізор марки "ТV LCD 32 Supra", який належить позивачу [PERSON] З місця вчинення злочину відповідачі зникли та викраденим майном розпорядилася, чим спричинили позивачу матеріальний збиток на суму 5000грн. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження, а позивач - визнаний потерпілим. Вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.07.2016р. відповідачі були визнанні винними у скоєнні, зокрема, зазначеного вище злочину. Вирок суду набрав законної сили. Позивач [PERSON], будучи потерпілим, у кримінальній справі цивільний позов не заявляв. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За встановлених обставин, відповідно до зазначених правових норм суд вважає, що відповідачі як спільні винуватці в крадіжки майна позивача несуть солідарну відповідальність по відшкодуванню як матеріального збитку потерпілого [PERSON], так і завданої йому моральної шкоди (душевних страждань від скоєного злочину). Визначаючи розмір стягнення на відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер протиправної поведінки щодо позивача, характер негативних наслідків від злочину, і вважає достатнім відшкодуванням грошову компенсацію у 1000грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.05.2015 року в розмірі- 13 073,04 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадської О.В. від 15 листопада 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, правом подачі відзиву на позов не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав. Так з'ясовано, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 06.05.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.ргivatbank.uа. складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.ргivatbank.uа.; або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.ргivatbank.uа.) АТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У зв'язку з великим обсягом роботи та браком у зв'язку з цим часу 29 грудня 2014 року неможливо скласти рішення по справі за позовом [PERSON] до ПАТ "Миколаївобленерго" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в повному обсязі, а тому суд відкладає складання рішення в повному обсязі до 03 січня 2015 року. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У зв"язку зі складністю справи суд вважає оголосити вступну і резолютивну частини рішення, роз"яснивши учасникам судового засідання, що з текстом повного рішення вони мають право ознайомитись 02 червня 2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У зв"язку зі складністю справи суд вважає оголосити вступну та резолютивну частини рішення, роз"яснивши учасникам судового засідання, що з текстом повного рішення вони мають право ознайомитись 25 вересня 2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У квітні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», з позовною заявою «Про захист прав споживачів» (про визнання умов договору кредиту несправедливими та визнання зобовязань, що передбачені договором поруки припиненими). На обґрунтування заявлених позовних вимог у зверненні зазначено, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року по справі N 1-26/2011, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України, поширюються на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, просить визнати несправедливими, і такими що підлягають приведенню у відповідність з вимогами чинного законодавства України, зокрема з вимогами Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», пункт 1.1., підпункти 1.3.1., 1.3.2., розділи 3, 4, пункт 5.2., останній абзац пункту 6.2. в частині «… сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями», пункт 7.6., пункт 7.12. договору про надання споживчого кредиту від 02.11.2007 року № 11245031000 та просить визнати зобовязання передбачені договором поруки від 02.11.2007 року №11245031000 припиненими внаслідок припинення договору поруки на підставі статті 559 Цивільного кодексу України. 28 листопада 2014 року сторони в судове засідання не зявилися. Позивачем надано заяву, в якій висловлено прохання розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги позивач підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. Від Відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Розглядаючи питання про подальший розгляд справи суд враховує, що справа неодноразово відкладалася внаслідок систематичної неявки Відповідача без поважних причин, неявки Позивача внаслідок тривалої хвороби та лікування у лікарні.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

У квітні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 15 квітня 2014 р. на утримання сина [INFO] аліменти на навчання. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, пояснила, що син позивачки навчається на бюджетній формі, однак стипендію не отримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що окрім [PERSON], має неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Погодився на стягнення з нього аліментів на навчання сина в розмірі 1/10 частини від його щомісячного доходу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції, шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблений запис № 484 (а.с. 3). Сторони мають сина [PERSON], [INFO] року народження (а.с. 4). [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання Національного університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова, закінчує навчання у червні 2017р., відповідно до довідки університету від 27 березня 2014р. (а.с. 7). Статтею 198 СК встановлений обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 18). Працює в ДП "Укроборонпром", має постійний дохід (а.с. 19). Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе, у відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України, присудити позивачці аліменти на утримання сина в період навчання сина в розмірі 1/6 частини з усіх видів щомісячного заробітку (доходу) - з 15 квітня 2014р. За такого позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 243грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У квітні 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки, [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення донькою повноліття. Аліменти просила стягувати з 01 січня 2014 р., оскільки саме з цього періоду вживала заходів щодо отримання аліментів з відповідача. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів, однак заперечував проти стягнення аліментів за минулий час, оскільки надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2010 р., мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). Дитина проживає із матір'ю і перебуває на її утриманн, що вбачається з довідки ЖКП "Південь" (а. с. 9 ). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Між сторонами договір про сплату аліментів не укладався. Відповідач не виконує обов'язку по утриманню дітей, а тому з нього на користь позивачки слід присудити аліменти. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч.1 ст. 182 СК України. Що стосується вимоги стягнути аліменти з 01 січня 2014р., то в цій частині слід відмовити, оскільки позивачкою, у відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, не подано доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

у квітні 2014 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до ПАТ "Мостобуд" про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Свої вимоги мотивує тим, що з 15 серпня 2007 року по 03 червня 2013 року працював на посаді електрозварника 5 розряду Управління механізації ПАТ «Мостобуд» м. Києва. 03 червня 2013 року його було звільнено з роботи. При звільненні з ним не був проведений розрахунок, чим порушені його трудові права. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 11 572 гривень; моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не забезпечив явку свого представника, надіслав письмові заперечення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 15 серпня 2007 року по 03 червня 2013 року позивач працював на посаді зварника 5 розряду Управління механізації ПАТ «Мостобуд» (а.с. 4-5). Звільнений з роботи за власним бажанням. При звільненні з [PERSON] не був проведений повний розрахунок та належні йому кошти не були виплачені. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З позовної заяви вбачається, що станом на 20 травня 2014 року заборгованість по заробітній платі ПАТ «Мостобуд» перед [PERSON] становить: - за період з травня по вересень 2012 року -9567 гривень; - компенсація за невикористану відпустку - 2005 гривень. На день розгляду справи судом кошти позивачу не виплачені. За таких обставин, вимога про їх стягнення підлягає задоволенню. Вимога позивача щодо відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання щодо розміру суми моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, тому з урахуванням принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині в розмірі 1000 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial