Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.06.2020р. подав до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання у розмірі по 4000 грн. з кожної з відповідачів, щомісячно, починаючи з 16 червня 2020 року, довічно. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером, перебуває на диспансерному обліку у зв`язку із наявністю ряду захворювань: гіпертонічної хвороби ІІ стадії, другого ступеня; хронічного гастродуоденіту в стадії ремісії; хронічного гепатиту в стадії ремісії; остеоартрозу обох колінних суглобів. Наявність цих захворювань зумовлює необхідність у постійному лікуванні, яке позивач сам забезпечити не може, оскільки лікування цих захворювань є дороговартісним. Окрім цього, отримуючи пенсію за віком у розмірі 2000,05 гривень, він не може забезпечити себе ні продуктами харчування, ні не в змозі оплатити комунальні послуги, витрати на проїзд та інші витрати, необхідні для нормального існування. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є його дочками, мають відмінний стан здоров`я, постійне місце працевлаштування, стабільний дохід та низку майна, яка перебуває у їх власності, однак, незважаючи на свій обов`язок піклуватися про непрацездатного батька, йому не допомагають. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді від 22 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 09 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 09 вересня 2020 року о 10 годині. 16 липня 2020 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, зокрема на підтвердження того, що відповідачі є рідними дочками позивача, чи мають відповідачі постійне місце працевлаштування та стабільний дохід, а також щодо стану їхнього здоров`я, оскільки на подані адвокатські запити представник позивача відповідей не отримала. У подальшому представником позивача самостійно надано відповідь на Тернопільського міськрайонного відділу реєстрації актів цивільного стану адвокатський запит щодо актових записів про народження відповідачів, а відповідачі добровільно надали докази щодо місця роботи, розміру заробітної плати та стану здоров`я. 03 серпня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог. Зокрема вказано, що доводи позивача про те, що він часто хворіє, потребує сторонньої допомоги та перебуває на диспансерному обліку, не відповідають дійсності, оскільки згідно з Наказом МОЗ України № 157 від 26 січня 2018 року скасований диспансерний нагляд, а також позивачем не надано жодного епікризу, висновку лікаря чи довідки про наявність вказаних хвороб. Довідки № 24, про яку зазначено в додатках у позовній заяві, позивач не надав, а довідка № 4 є нечитабельною, тому не може бути доказом у справі. Також відповідач у відзиві зазначає, що позивач по даний час самостійно керує транспортним засобом, що свідчить про його задовільний стан здоров`я. Окрім [PERSON] та [PERSON] , у позивача є син [PERSON] , який також може надавати батькові утримання. Доводи позивача про те, що у нього недостатньо коштів на проживання та що [PERSON] і [PERSON] не допомагають йому, не відповідають дійсності, оскільки він є власником земельних ділянок, які здає в оренду, одержує субсидію, проживає у будинку, який належить [PERSON] (комунальні послуги у цьому будинку сплачує вона), а також є власником автомобіля. Також [PERSON] вказала, що самостійно виховує двох дітей, одна з яких є дитиною-інвалідом. Розмір її доходів не є великим. З цих підстав просила відмовити в задоволенні позову. У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному судове засідання, призначене на 09 вересня 2020 року, відкладено на 09 жовтня 2020 року, яке, за клопотанням відповідачів, відкладено до 12 листопада 2020 року. 04 листопада 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог. Зокрема вказано, що однією із підстав пред`явлення позову позивач зазначає стан свого здоров`я, однак він ніколи не звертався за медичною допомогою та не перебував на лікуванні ні амбулаторно, ні стаціонарно. Довідка № 4 від 29 березня 2019 року, яка долучена до позову, є нечитабельною, не містить відомостей про те, ким її видано, не підтверджує розміру щомісячних витрат на лікування. Позивач не надав виписки з медичної картки, яка б підтвердила періодичність відвідин [PERSON] лікаря, об`єму лікування та фіскальних чеків про вартість ліків чи періодичність їх вживання, а диспансерний облік, про який вказує позивач, скасований наказом МОЗ України. Довідки № 24, про яку зазначено в додатках у позовній заяві, позивач не надав. Про задовільний стан здоров`я позивача свідчить те, що він самостійно керує транспортним засобом. Твердження позивача про недостатність коштів на проживання відповідач вважає необгрунтованими, оскільки позивач має земельні ділянки, які здає в оренду. Приватизація земельних ділянок здійснена за кошти [PERSON] . Також позивач отримує субсидію, є власником автомобіля, який придбаний за кошти [PERSON] , позивач проживає у будинку, в якому проведені ремонтні роботи також за її кошти. До 2018 року вона та її сестра допомагали батькові, однак з 2018 року утримувати співмешканку батька та її родину відповідачі не можуть, оскільки у кожного є сім`я, неповнолітні діти. З цих підстав просила відмовити в задоволенні позову. 05 листопада 2020 року від відповідача [PERSON] на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву, який за змістом ідентичний відзиву, який надійшов 04 листопада 2020 року. 11 листопада 2020 року та 12 листопада 2020 року від відповідачів надійшло клопотання про витребування у позивача оригіналів документів: довідки з Тернопільського управління ПФУ щодо фактичного розміру пенсії за 2020 рік; довідки № 4 від 29 березня 2019 року; свідоцтв на право власності земельного паю 3,12 га та земельних ділянок 0,20 га, 0,36 га, 0,33 га, довідки про нарахування субсидій за 2020 рік, документів про право власності на автомобіль; медичної довідки водія та посвідчення водія. У судовому засіданні 12 листопада 2020 року представник позивача з приводу заявленого клопотання вказала, що наявні у позивача оригінали зазначених документів будуть надані добровільно. У подальшому відповідачі [PERSON] та [PERSON] цього клопотання не підтримали. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 12 листопада 2020 року, поновлено [PERSON] строк на подачу відзиву та долучено відзив до матеріалів справи, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено до 17 грудня 2020 року та надано позивачу зазначений відзив для ознайомлення, також запропоновано позивачу добровільно надати оригінали вищевказаних документів. 17 грудня 2020 року, за клопотанням [PERSON] судове засідання відкладено до 28 січня 2021 року для надання можливості [PERSON] скористатись безоплатною правовою допомогою. 24 грудня 2020 року позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, зокрема квитанцій та рахунків про оплату комунальних послуг. За клопотанням відповідача [PERSON] судове засідання, призначене на 28 січня 2021 року відкладено до 03 березня 2021 року, яке, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному відкладено до 05 квітня 2021 року. 03 березня 2021 року від відповідачів надійшла заява з процесуальних питань, у якій відповідачі просили встановити додатковий строк для подання доказів та долучити додаткові докази до матеріалів справи долучені до зазначеної заяви. Зміст заяви з процесуальних питань зводиться до змісту відзивів відповідачів, поданих раніше. 01 квітня 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Сампара Н.М. подала заперечення на заяву з процесуальних питань, у яких вказала, що наявність хвороб і систематичного лікування доводиться амбулаторною карткою хворого № 2497, а розмір пенсії позивача змінився з 2000,05 гривень на 2330,93 гривні, при цьому вказана сума є незначною. Отримання позивачем субсидії не відповідає дійсності, оскільки даний факт спростовується долученими квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг. Також зазначила, що заперечує щодо встановлення додаткового строку для подання доказів, оскільки вказані докази повинні були бути подані разом із поданням відзиву, в разі неможливості їх подання, учасник справи повинен був письмово повідомити суд про причини неподання таких доказів. Додатково вказала, що Касаційним цивільним судом у складі Верхового Суду відкрито провадження № 607/11584/19 за скаргою [PERSON] на постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року про визнання договорів недійсними, відтак не відомо, чи позивач надалі зможе проживати у будинку, який був подарований [PERSON] його дочці. 05 квітня 2021 року у судовому засіданні задоволено зазначені клопотання сторін, долучено до матеріалів справи докази, надані позивачем 24 грудня 2020 року, відповідачами із заявою з процесуальних питань від 03 березня 2021 року та позивачем із запереченнями на цю заяву. Судове засідання відкладено на 12 травня 2021 року, яке, у зв`язку із відсутністю електроенергії у приміщенні суду, відкладено на 23 червня 2021 року на 10 годину. 23 червня 2021 року від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому засіданні, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 08 липня 2021 року на 10 годину. 08 липня 2021 року від представника позивача знову надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням у відрядженні. Позивач у судове засідання 08 липня 2021 року о 10 годині, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Оскільки відповідно до ст. 223 ЦПК України повторна неявка позивача та його представника, незалежно від причин неявки, не є підставою відкладення розгляду справи, враховуючи, що позивачем надано усі заяви по суті справи, долучено докази на спростування доводів відповідачів, викладених у заявах по суті справи та інших письмових заявах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та його представника. Відповідачі у судовому засіданні позову не визнали, зіславшись на мотиви, викладені у відзиві та письмових заявах. Просили в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , народження є дітьми [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповіддю Тернопільського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №1566/24.16.1-07.4 від 21 липня 2020 року та копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] . Як убачається із пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером з 26 лютого 2009 року. Відповідно до довідки № 1165/03 від 19 листопада 2018 року, виданої Тернопільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України, [PERSON] отримує пенсію за віком у сумі 2000,05 гривень. Відповідно до довідки про доходи № 8591 6855 2253 1275 від 05 березня 2021 року розмір пенсії [PERSON] з січня по квітень 2020 року становив 2330,93 грн., з квітня по червень 2020 року 2560,31 грн., з липня по листопад 2020 року 2571,41 грн., у грудні 2020 року 2579,96 грн., з січня по лютий 2021 року 2665,35 грн. З копії індивідуальної картки амбулаторного хворого № 2497 вбачається, що [PERSON] має ряд захворювань: гіпертонічну хворобу ІІ стадії, другого ступеня; гастродуоденіт; гепатит; остеоартроз обох колінних суглобів. Згідно з квитанціями № 26.05.0028, № 30.04.0041, № 20.02.0019, № 18.01.0052, № 18.04.0004 за 2020 рік [PERSON] здійснював оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Розмір нарахувань у січні 2020 року становив 2716,20 грн., у лютому 2020 року 2543,97 грн., у квітні 2020 року 1599,86 грн., у травні 2020 року 1023,01 грн. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 246447926 від 01.03.2021р. [PERSON] має у власності земельні ділянки площею 3,1211 га в с. Чернелів-Руський Тернопільського району та 0,33 га, 0,2091 га, 0,36 га в с. Жовтневому Тернопільського району. Згідно з полісом № АК/7106559 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] на період з 30.08.2017р. до 29.08.2018р. застрахував транспортний засіб ЗАЗ Sens, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Відповідач [PERSON] має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . Батьком дітей у зазначених свідоцтвах записаний [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до медичного висновку № 68 від 24 березня 2020 року [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом. З довідки № 117 від 29 липня 2020 року, виданої Тернопільською комунальною міською лікарнею №2, вбачається, що [PERSON] у червні 2020 року отримала заробітну плату у розмірі 3900,79 грн., у липні 2020 року 4919,31 грн. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214906951 від 03.07.2020р. [PERSON] має у власності квартиру [ADDRESS] , житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,1465, земельні ділянки площею 0,1333 га, 0,25 га, 0,204 га в с. Жовтневому Тернопільського району, 1/2 частину земельної ділянки площею 0,6 га в с. Чернелів-Руський Тернопільського району, квартиру [ADDRESS] . У належному [PERSON] житловому будинку за адресою: [ADDRESS] проживає позивач [PERSON] . З наданих відповідачами квитанцій з оплати комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за лютий, квітень, липень, серпень, вересень 2017 року, березень та липень 2018 року, а також березень 2019 року вбачається, що [PERSON] нараховувались субсидії на оплату комунальних послуг. Також відповідач [PERSON] надала довіреності, видані [PERSON] 05 липня 2013 року, згідно з якими він уповноважив [PERSON] провести реєстрацію права власності на належні йому земельні ділянки, а також квитанції про оплату послуг, пов`язаних із проведенням такої реєстрації. У липні 2018 року [PERSON] зверталась до Прокуратури Тернопільської області з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] . Відповідач [PERSON] має одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Розмір заробітної плати [PERSON] з вересня 2019 року по серпень 2020 року відповідно до довідки про заробітну плату становив 85472,79 грн., тобто в середньому по 7122,66 грн. на місяць. Про не цілком задовільний стан здоров`я [PERSON] надала висновок КТ від 18.08.2020р., згідно з яким наявні зміни поперекового відділу хребта. З 09 вересня до 19 вересня 2020 року [PERSON] перебувала на лікарняному з приводу загального захворювання, що підтверджується листком непрацездатності АДШ № 074515. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214907507 від 03.07.2020р. [PERSON] має у власності земельні ділянки площею 0,0543 га, 0,2545 в с. Ступках Тернопільського району, житловий будинок загальною площею 41,2 кв.м. по [ADDRESS] , 1/2 частину земельної ділянки площею 0,6 га в с. Чернелів-Руський Тернопільського району, квартиру [ADDRESS] . До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 51\~Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 172\~СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до статті 202\~СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. При цьому враховується отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому відповідає обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Відповідно до статті 205\~СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом установлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] є пенсіонером за віком з 26 лютого 2009 року. Копією медичної картки позивача підтверджено наявність у нього ряду хронічних захворювань. Доводи відповідачів про те, що надані позивачем медичні довідки не відповідають вимогам законодавчих актів, суд до уваги не бере, оскільки позивач надав копії тих документів, які ним отримані від медичних закладів і за дотримання форми медичної звітності позивач не відповідає. Розмір пенсії позивача складає в середньому 2500 гривень. Відтак, на думку суду, очевидно, що у зв`язку з не цілком задовільним станом здоров`я позивач потребує матеріальної допомоги. Разом із тим, суд вважає, що позивач не довів, що розмір допомоги, якої він потребує, становить 8000 гривень. Розрахунку вартості лікування, медичних препаратів, лікарських засобів та розміру щомісячних понесених витрат та витрат, необхідних для їх придбання, позивач не надав. Доводи позивача про необхідність коштів для сплати комунальних послуг, суд вважає недоведеними, оскільки наявними в матеріалах справи копіями квитанцій підтверджено, що до березня 2019 року позивач отримував субсидію на їх відшкодування. В подальшому позивач також не позбавлений права звернутись до відповідних органів з надання субсидії для її отримання в разі недостатності доходів та наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги і розміром обов`язкового відсотка платежу, встановленого законом. Також, позивач не спростував доводів відповідачів про те, що, крім двох дочок, які є відповідачами у справі, позивач має ще сина, від якого також може одержувати утримання. Позивач має у власності чотири земельні ділянки. Твердження відповідачів про те, що позивач здає зазначені земельні ділянки в оренду, за що отримує орендну плату, жодними доказами у справі не підтверджені. Доводи відповідачів про те, що позивач має у власності автомобіль, суд не може ні підтвердити, ані спростувати, оскільки доказів цього суду не надано, а наданий відповідачем [PERSON] поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким [PERSON] застрахував транспортний засіб ЗАЗ Sens, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER] , на період з 30.08.2017р. до 29.08.2018р., не є правовстановлюючим документом, який підтверджує чинне право власності позивача на вказаний транспортний засіб на момент пред`явлення позову та розгляду справи. Відповідач [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з яких одна дитина є дитиною-інвалідом. Відповідач розлучена, розмір її доходу становить в середньому 4410 гривень на місяць, має у власності квартиру, житловий будинок, у якому проживає позивач, земельні ділянки, а також квартиру, в якій вона проживає. Враховуючи вимоги ст. 205 СК України, зокрема беручи до уваги матеріальний та сімейний стан сторін, можливість одержання позивачем утримання від інших дітей, суд вважає справедливим визначити розмір аліментів на утримання позивача, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , у сумі 200 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] має на утриманні одну неповнолітню дитину. Розмір її доходу становить у середньому 7123 грн. на місяць, має у власності житловий будинок, земельні ділянки, а також квартиру, в якій проживає. У серпні 2020 року проходила КТ-дослідження, на якому виявлені зміни поперекового відділу хребта, у вересні 2020 року перебувала на лікарняному, інших доказів незадовільного стану здоров`я не надала. Враховуючи вимоги ст. 205 СК України, зокрема беручи до уваги матеріальний та сімейний стан сторін, можливість одержання позивачем утримання від інших дітей, суд вважає справедливим визначити розмір аліментів на утримання позивача, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , у сумі 400 гривень щомісячно. Доводи відповідачів про відсутність підстав для стягнення з них аліментів на утримання батька свого підтвердження не знайшли, оскільки ними не доведено обставин звільнення від такого обов`язку, передбачених статтею 204 СК України. Твердження відповідачів про спрямування аліментів, про стягнення яких просить позивач, на утримання його співмешканки [PERSON] та її сім`ї, свого підтвердження також не знайшли, факт звернення [PERSON] з заявою про притягнення її до кримінальної відповідальності зазначеного не доводить. З урахуванням зазначених обставин суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в його користь аліментів на його утримання, починаючи з дня предявлення позову, з відповідача [PERSON] у розмірі 200 гривень щомісячно та з відповідача [PERSON] у розмірі 400 гривень щомісячно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з аліментів у межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. У зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів у користь держави слід стягнути по 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial