Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, та здійснити зняття їх з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що рішенням Виноградівського районного суду від 04.01.2010 року за позивачкою визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS]. З 11.02.2010 року вона є власником вищевказаного будинку. В будинку зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON] - сестра позивачки та [PERSON], син відповідачки. Останні, ще десять років тому, добровільно зібрали речі та виїхали за межі області, на прохання приїхати та знятися з реєстрації добровільно не реагують, що створює новому власнику перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю. В судове засідання особи, що беруть участь у справі, не з'явилися. Позивач подав заяву, у якій просить розглянути справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи. На підставі ст.169, 224, 225 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів без участі відповідачів. Представник третьої особи Виноградівського РВ ГУ ДМС в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи Розглянувши доводи позову, дослідивши подані на їх підтвердження докази, суд встановив наступні обставини. Суд встановив, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі рішення Виноградівського районного суду від 04.01.2010 року у справі №2-242/10. Згідно довідок Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області № 4477 від 02.12.2014 року та №4608 від 10.12.2014 року [PERSON] та відповідно [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою [ADDRESS] з 15.07.2000 року та відповідно 04.01.2006 року. Після реєстрації права власності на нерухоме майно позивачем в будинку залишилися зареєстрованими відповідачі по справі. Відповідачі виїхали за межі області вже близько 10 років тому, проте до цього часу місце постійного проживання відповідачів зареєстроване за адресою [ADDRESS]. Факт реєстрації за вказаною адресою відповідачів перешкоджає власнику будинку вільно користуватися та розпоряджатися майном, зокрема, обмежує право на отримання державних субсидій, а також може в майбутньому породжувати обов'язок узгоджувати порядок користування будинком. Усні вимоги позивача до відповідачів про добровільне зняття з реєстраційного обліку залишені без задоволення. Проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що право власності позивача підлягає захисту обраним ним способом, оскільки факт реєстрації відповідачів у житловому будинку, що належить йому, створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Правовідносини, яким відповідають встановлені судом фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, врегульовані нормами Житлового кодексу УРСР та Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Встановлені в суді факти свідчать про те, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу права користування жилим приміщенням. Правовідносини по даній справі регулюються вимогами Цивільного Кодексу України та Житлового кодексу України. Згідно приписів ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст.72 Житлового кодексу України, провадиться в судовому порядку. Окрім цього, відсутні докази обставин, у відповідності до яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, передбачених ч.3 ст.71 Житлового кодексу України. Доказів домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування житлом суду не надано. Разом із тим, розглядаючи вимогу позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, суд враховує, що питання про зняття з реєстрації місця проживання/перебування вирішується та така процедура здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення. За змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Таким чином рішення суду щодо права користування особи житловим приміщенням, що набрало законної сили, є підставою для порушення питання про зняття її з реєстрації перед органами ДМС. Відтак позов у частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial