Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 20239,55 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 11.10.2017 року в м. Києві за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], на момент вчинення ДТП між власником транспортного засобу «Кіа» д.н.з [NUMBER] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено Договір добровільного страхування №28-0107-17-00763, об'єкт страхування, транспортний засіб «Кіа», державний номер [NUMBER]. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 11.10.2017 року. На підставі поданої заяви та наданих потерпілою стороною документів, було складено страховий акт №ДКАА-58556 від 01 листопада 2017 року. На підставі вищезазначеного Страхового акту, страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 101875,62 грн. Оскільки цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобі «Кіа», д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Кредо», страхова компанія взяла на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третій особі під час ДТП. Оскільки, ДТП настало внаслідок сукупних дій декількох осіб, постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 11.10.2017 року, ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» виплатила страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 30698,26 грн., за таких обставин, для відшкодування шкоди в повному обсязі, відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 20239,55 грн.. 11 грудня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. 22 січня 2019 року, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, Заяву [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - залишено без задоволення. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно повідомлення про вручення поштового відправлення 24 січня 2019 року відповідач особисто отримав копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками, яка направлялась на адресу відповідача (а.с. 43). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 18 вересня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті за №28-0107-17-00763, за умовами договору об'єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «Кіа», державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.8) Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 12) Як встановлено судом в мотивувальній частині постанови суду: «[PERSON] (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності), 11.10.2017 о 08.45 год., на пр.-ті А. Навої, 3-А, в м. Києві, керуючи ТЗ «КІА», д.н.з. [NUMBER], в залежності від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з ТЗ «КІА», д.н.з. [NUMBER], що призвело пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 13.1 ПДР». Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 12 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Кіа», державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.9) Згідно страхового акту № ДККА-58556 від 01 листопада 2017 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] в розмірі 101875,62 грн. (а.с.17) Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. На підставі страхового акту № ДККА-58556 від 01 листопада 2017 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало на рахунок ТОВ «Бровари Авто АФ» страхове відшкодування в розмірі 83736,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31046 від 01 листопада 2017 року (а.с.12). Крім того, згідно страхового акту № ДККА-58556 від 01 листопада 2017 року суму у розмірі 18139,50 грн., зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу (а. с. 17) Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Кіа» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП, яке мало місце 11 жовтня 2017 року, була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Кредо». (а.с. 18) Відповідно до п. 22.1 ст.. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 36.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень. Як встановлено в мотивувальній частині постанови: «[PERSON] (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності), 11.10.2017 о 08.45 год., на пр.-ті А. Навої, 3-А, в м. Києві, керуючи ТЗ «КІА», д.н.з. [NUMBER], не витримав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з ТЗ «Лексус», д.н.з. [NUMBER], що призвело пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 13.1 ПДР.» 22 грудня 2017 року, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» направило на адресу ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» заяву на виплату (страхового) відшкодування (вих.. №28804), з вимогою сплатити суму в розмірі 50937,81 грн. (а. с. 13). 21 лютого 2018 року, ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу в розмірі 30698,26 грн., що підтверджується квитанцією №9019 від 23 лютого 2018 року (а. с. 14, 18). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні умежах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Виходячи з предмету позову та наведених позивачем правових підстав щодо звернення з цим позовом до суду, позивач зазначає, що на виконання зобов'язань за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку водієм та пасажирами на транспорті №28-0107-17-00763 від 18 вересня 2017 року, позивачем виплачено страхувальнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Бровари - Авто» страхове відшкодування в розмірі 101875,62 грн., тому у позивача виникло право звернутись до відповідача [PERSON], як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування фактично понесених витрат по виплаті страхового відшкодування, та враховуючи, що на момент вчинення дорожньої-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, страхова компанія мала право на вирахування коефіцієнту фізичного зносу, та враховуючи що ДТП сталося внаслідок сукупних дій двох осіб, тому сплачене нею страхове відшкодування складає 30698,26 грн.. Разом з тим, як вбачається зі змісту страхового акту № ДККА-58556 від 01 листопада 2017 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало на рахунок ТОВ «Бровари Авто» страхове відшкодування в розмірі 83736,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31046 від 01 листопада 2017 року, та суму у розмірі 18139,50 грн., яку зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу, за таких обставин, враховуючи, що у розумінні ст. 993 Цивільного кодексу України, право вимоги до завдавача шкоди виникає у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, позивач мав право звернутись до страховика винної особи в межах суми виплачено на рахунок СТО в якості страхового відшкодування, за таких обставин, позовна заява підлягає частковому задоволенню в розмірі 11169,80 грн., яка розрахована наступним чином: 83736,12 грн. (підтверджене страхове відшкодування, сплачене на рахунок СТО) /2 (кількість осіб, винних у ДТП) - 30698,26 грн. (сплачене страхове відшкодування страховиком винної особи). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON], третя особня Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди підлягає частковому задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 972,41 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи наведене та

Outcome: partial