Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Свій позов, позивач мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У вказаному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. На сьогоднішній день відповідач працює за наймом. Відповідач нікому не платить аліментів, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. Відповідач отримує заробітну плату за контрактами, а тому має можливість належним чином фінансово забезпечити свою дитину. Дитині потрібна увага, моральна та матеріальна підтримка обох батьків, потрібна освіта, дитину необхідно годувати та вдягати, потрібно купувати ліки та розвивати її, аби в неї був належний рівень життя для подальшого розвитку в суспільстві. Наразі позивач не має змоги самостійно матеріально забезпечити дитину, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, в якій зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає частково та просить стягувати з нього аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 10.04.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрований Бурилівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис №04. У сторін у зареєстрованому шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.08.2007 року Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №20. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Разом з нею проживає син [PERSON] , який знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст. 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За результатами розгляду справи та дослідженням наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком - [PERSON] , [INFO] , та, у відповідності до Закону, повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. Разом з тим, суд вважає розмір аліментів, який просить стягнути позивач, є необґрунтованим, оскільки позивачем не було надано належних доказів щодо вказаної суми аліментів у розмірі 6 000 грн., також суд вважає, що в матеріалах справи відсутні відомості про дохід відповідача та те, що він має змогу сплачувати суму в розмірі, заявленому позивачем, а тому суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] , аліменти у розмірі 2500 грн., який вважає достатнім для гармонійного розвиту дитини, та таким, що відповідно до ст. 182 СК України. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: partial