Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем вона має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON] На даний час вони з відповідачем проживають роздільно, шлюб між ними розірваний рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.06.2014 року. Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 15 травня 2014 року визнано мирову угоду, за умовами якої [PERSON] зобовязався сплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1 / 4 частин всіх видів заробітку щомісячно з 01.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час [PERSON] офіційно не працевлаштований, у звязку з чим взагалі припинив виплату аліментів. Вона перебуває у декретній відпустці, не працює. Відповідач працездатний, здоровий чоловік. За станом здоровя він може працювати і неофіційно працює, отримуючи дохід за роботу за цивільними договорами. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, утримань за виконавчими документами з нього не проводиться. Добровільно приймати участь у належному утриманні сина відповідач не бажає. Тому просила збільшити розмір аліментів, визначених [PERSON] за рішенням суду на утримання сина [PERSON], стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 844 грн. 50 коп., щомісячно від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повнолітня, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити посилаючись на викладені в позові обставини. В судовому засіданні пояснила, що відповідач на даний час перебуває в Польщі, за станом здоровя має можливість сплачувати аліменти. Відповідач в судове засідання не зявився. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та суду пояснила, що до липня 2016 року відповідач мав постійне місце роботи, отримував заробітну плату та з нього стягувалися аліменти , середній розмір яких складав 1296 грн. 36 коп. На даний час відповідач знаходиться в Польщі. На сьогоднішній день відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 507 грн. 70 коп., що відповідає 30 % від прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку. Відповідач є працездатним, здоровим, аліментів іншим особам не сплачує, інших дітей не має. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи , а також докази у їх сукупності дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що ухвалою Роменського міськрайонного суду від 15 травня 2014 року було визнано мирову угоду , за умовами якої [PERSON] зобовязався сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Згідно довідки управління реєстраційних послуг Роменської міської ради Сумської області від 28.10.2016 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою м.Ромни, бул.Шевченка, 29, кв. 45 разом з [PERSON], [INFO](а.с.7). Проте на даний час відповідач не працює, аліменти з нього не стягуються. Добровільно відповідач не приймає участь у належному утриманні сина. Тому позивачка звернулася до суду. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. У статті 19 та частинах 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в таких розмірах: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017рік»\~мінімальна заробітна плата у місячному розмір з 1 січня становить 3200 гривень. Враховуючи те, що ухвалою Роменського міськрайонного суду від 15 травня 2014 року відповідача зобовязано сплачувати аліменти на утримання сина на користь позивачки в розмірі 1 / 4 частини всіх видів доходу, але [PERSON] на даний час офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, суд дійшов висновку, що відбулася зміна матеріального стану відповідача, а тому необхідно змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі ухвали Роменського міськрайонного суду по справі № 585/1574/14-ц (провадження № 2/585/578/14), визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка та представник відповідача в судовому засіданні пояснили, що відповідач на даний час знаходиться в Польщі, за станом здоровя є працездатним, тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання дитини. Суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі лише 507 грн. 70 коп., оскільки відповідачем та його представником, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження своїх заперечень. З роз'яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що відповідно до ст. 192 СК ( 2947-14 ) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому вимоги позивачки в частині стягнення аліментів від дня предявлення позову задоволенню не підлягають. Позивач просила стягнути аліменти в розмірі 844 грн. 50 коп. Суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 800 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 640 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial