Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та витрати, понесені при зверненні до суду. В позовній заяві зазначено, що 25.7.2011 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав відповідачці (надалі Позичальник) кредит на поточні потреби в розмірі 15000 грн. зі сплатою 15% річних з терміном та умова повернення у відповідності до умов договору № BLAЖГА00055572 не пізніше 25.7.2014 року. Відповідно до умов договору, позивач перерахував кредитні кошти на картковий рахунок позичальника. В свою чергу, позичальник, згідно умов погашення, повинен був своєчасно сплачувати на рахунок позивача кредит та відсотки по ньому. Позичальник не виконував належним чином умов погашення кредиту, своєчасно не сплачував заборгованість по кредиту, що й призвело до утворення заборгованості. Станом на 13.8.2015 року, заборгованість за кредитом становить 36123,58 грн. з яких: 6122,27 грн. заборгованість за кредитом; 839,25 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 29162,06 грн. штраф за несвоєчасне виконання зобовязань. В судове засіданні сторони не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнає частково, просить застосувати строк позовної давнини щодо стягнення штрафу. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Перевіривши докази по справі суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні й проти чого не заперечують сторони 25.7.2011 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав відповідачці кредит в розмірі 15000 грн. зі сплатою 15% річних на умова повернення, визначених договором № BLAЖГА00055572, кінцевий строк повернення не пізніше 25.7.2014 року (а.с.4-19). Відповідно до ст.174 ЦПК України визнання позову відповідачем, при відсутності порушення інтересів інших осіб є для суду підставою для задоволення позовних вимог. Відповідачка визнала позовні вимоги в частині сплати заборгованості за кредитним договором за виключенням стягнення штрафних санкцій, у звязку з чим суд в порядку ст.174 ЦПК України задовольняє позовні вимоги в частини стягнення 6122,27 грн. заборгованості за кредитом та 839,25 грн. заборгованості по сплаті відсотків, що разом становить 6961,52 грн. Щодо стягнення штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 29162,06 грн., стосовно якого відповідач просить застосувати строк позовної давнини, суд вважає наступне. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України для вимог щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Згідно розрахунку заборгованості, остання сплата платежу по сплаті за пропуск платежів проведена 14.2.2012 року (а.с.4). Таким чином, дата 14.2.2012 року є датою виконання зобовязань і з цієї дати почався строк позовної давності, визначений, в даних правовідносинах ст.257 ЦК України в один рік, яки сплив 15.2.2013 року. Звернення до суду відбулося 26.8.2015 року тобто зі спливом строку позовної давності. Таким чином суд приходить до висновку про застосування строку позовної давнини в частині стягнення неустойки, в даному випадку штрафу в розмірі 29162,06 грн. Відповідно до вимог п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", у редакції, що діяла на момент пред'явлення позову, позивача при звернені до суду було звільнено від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (ч. 2 ст. 88 ЦПК України). Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме - судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial