Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про відшкодування моральної шкоди. Вказував на те, що в травні 2013 р. в м. Києві його було затримано працівниками міліції, доставлено до Шевченківського РУ ГУ МВСУ в м. Києві та щодо нього працівниками РУ було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. В подальшому адміністративний матеріал за вказаним адміністративним правопорушенням було направлено до Шевченківського районного суду м. Києва, однак повернуто судом для дооформлення. В той же день судом було винесено Постанову про притягнення позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності та сплачено штраф. [PERSON] оскаржив дану постанову в апеляційному порядку та апеляційним судом було скасовано Постанову Шевченківського районного суду та вдруге направлено матеріали справи про адміністративне правопорушення до Шевченківського РУ ГУ МВСУ в м. Києві для доопрацювання. З того часу позивач неодноразово звертався до суду та до Шевченківського РУ ГУ МВСУ в м. Києві з метою встановити, на якій стадії знаходиться розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, проте протягом тривалого часу (більше тринадцяти місяців) його не викликали до суду, оскільки справу не було передано з районного управління. Також позивач зазначав, що матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності було втрачено представниками відповідача. [PERSON] посилався на те, що тривале очікування притягнення його до відповідальності, неправомірне складання протоколу про адміністративне правопорушення, зволікання з передачею справи до суду завдало йому сильних душевних страждань, порушило звичний уклад його життя, крім того сплачений ним штраф не може бути повернуто державою за таких обставин. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на його користь компенсацію завданої йому моральної шкоди в розмірі 13 000 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Шевченківського РУ ГУ МВСУ в м. Києві в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.05.2013 р. позивач [PERSON], знаходився біля станції метро "Золоті Ворота" в м. Києві, під час проведення акції, з плакатом із фотографією Президента України та написом, де його було затримано представниками Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві та складено Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Згідно ст. 255 КУпАП протоколи про правопорушення, передбачені ст. 185-1 КУпАП, мають право складати уповноважені посадові особи органів внутрішніх справ. У відповідності до ч. 1 ст. 257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення. Адміністративний матеріал про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було направлено до Шевченківського районного суду м. Києва. При цьому копія протоколу [PERSON] надана не була. 13.05.2013 р. Шевченківським районним судом м. Миколаєва було винесено Постанову, відповідно до якої матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] було направлено до Шевченківського РУ ГУ МВСУ в м. Києві для доопрацювання. Того ж дня матеріали адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було повернуто до суду та 13.05.2013 р. Шевченківським районним судом м. Києва було винесено Постанову, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. [PERSON] штраф у розмірі 51 грн. сплатив на надав суду квитанцію. Згідно Постанови Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2013 р. вищезазначену постанову Шевченківського районного суду м. Києва скасовано та прийнято нову постанову, згідно якої матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення від 10.05.2013 р., серія КИ № 0251222, повернуто до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві для доопрацювання. В подальшому, незважаючи на численне листування [PERSON] із відповідачем, притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, Постанови Ленінського райсуду м. Миколаєва від 24.04.2014 року, матеріали адміністративного провадження до суду направлено не було. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Виходячи з принципу верховенства права та гарантованого Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, гарантує кожної фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в яких вона є стороною. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції тривалість провадження у кримінальні справі для цілей цієї статті розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у скоєнні злочину чи допиту її як підозрюваного залежно від того, яка з указаних подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок незаконної бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Отже, представниками відповідача було неправомірно здійснено затримання [PERSON] та допущено зволікання при передачі справи про адміністративне правопорушення до суду, чим тривалий час позивач вимушений був перебувати у пригніченому стані через зазначені події (в період з 10.05.2014 року по цей час), поніс матеріальну шкоду у розмірі сплаченого штрафу - 51 грн. Проте, суд вважає достатньою компенсацією моральних страждань - 500 грн. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial