Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, який обґрунтовує тим, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.12.2016 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 677,50 грн. щомісячно, відповідач аліментними зобов`язаннями не обтяжений, працездатний, працює пакувальником дверей на меблевій фабриці в м. Біла Церква Київської області, тому вона просить змінити спосіб стягнення аліментів з відвідача з твердої грошової суми на ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. 17.09.2019 року винесено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та призначення по справі підготовчого судового засідання. 12.02.2020 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, пояснила, що дитина потребує лікування, а відповідач працездатний, аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших неповнолітніх дітей чи не непрацездатних батьків на утриманні немає, тому спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, пояснив, що на даний час не працює офіційно, має невеликі заробітки, близько 5000 грн., крім того вказав, що на його утриманні ще є син, який проживає з ним. Вислухавши позивача, відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2010 року. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою. Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 12.12.2016 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Володарка Володарського району Київської області, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 677 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 10 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився розмір прожиткового мінімуму на одну особу, а також враховуючи те, що розмір аліментів призначений за рішенням суду є недостатнім для утримання дитини. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є здоровою, працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Також суд вважає посилання відповідача на необхідність утримання іншої дитини недостатньо обґрунтованими, оскільки судове рішення про стягнення аліментів на іншу дитину відсутнє, розмір аліментів (коштів на утримання іншої дитини) не конкретизований і нічим не встановлений, відповідних доказів відповідач не надав і свою позицію в цій частині не довів належними і допустимими доказами, тому такі доводи не можуть покладатись в основу судового рішення, оскільки за таких умов суд не може прийти до висновку, що загальний розмір витрат на утримання дитини буде перевищувати встановлені законом розміри і є надмірним тягарем для відповідача. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачем, а відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, при цьому приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача та встановлений законодавцем розмір прожиткового мінімуму для дітей та працездатних осіб, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 грудня 2016 року, а саме стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1013 грн. 50 коп. щомісячно. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно п.1 ч.1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: partial