Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Мають дочку [PERSON], [INFO]. З серпня 2015 року відповідач проживає окремо. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Вона є студенткою, не працює, єдиним джерелом її доходу є соціальна допомога на дитину в розмірі 860 грн., у зв'язку з чим самостійно не має можливості утримувати дитину, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. За цих підстав позивач, уточнивши під час судового розгляду свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені нею на правову допомогу, в розмірі 500 грн. У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Савко В.В. позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від його заробітку. В іншій частині позову заперечував. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Сторони спільно не проживають, дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює пекарем у ТОВ "Група рітейлу України" та його середньомісячний дохід складає 1685 грн. Виходячи з того, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує щомісячний стабільний дохід, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дочки в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, всі інші обставини, що мають істотне значення, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Як визначено частиною 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 2 ст. 84 ЦПК). Виходячи з аналізу ст. ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, зокрема, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала праву допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При цьому станом на 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата в Україні складає 1378 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надана квитанція до прибуткового касового ордеру адвоката на суму 500 грн. за участь у судовому засіданні. Враховуючи, що відповідно до журналу судового засідання тривалість участі адвоката в судовому засіданні склала 21 хвилину, а позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину витрат на правову допомогу з урахуванням витраченого адвокатом часу в розмірі 96 грн. 46 коп. (1378 х 40% : 60 хв. х 21 хв. : 2). Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у дохід держави в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial