Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувсь до суду із зазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. Крім нього та дружини, за вказаною адресою зареєстрована їх донька [PERSON], [INFO]. В 2000 році вона виїхала за межі м. Дзержинська, і з того часу в його квартирі не зявлялася. На теперішній час місце її знаходження та проживання їм невідомо. У звязку з цим йому самому приходиться нести всі затрати по утриманню квартири, ремонтувати та доглядати її, сплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, зареєстрованих в його помешканні, тощо. Вважає, що [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зобовязати Головне управління державної міграційної служби в Донецькій області зняти її з реєстраційного обліку. Визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно заявнику для зняття останньої з реєстраційного обліку за адресою м. Дзержинськ, вул. Куйбишева, 6/36. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Належно повідомлений представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не зявився, тому суд розглядав справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно правовими актами. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи (а.с. 8), позивач по справі є основним наймачем квартири [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сімї від 04.06.2015 року, виданої ДКП «Дзержинськжитлосервіс» (а.с. 10) в квартирі за вказаною адресою, крім позивача по справі та його дружини, також зареєстрована їх донька [PERSON], [INFO], відповідач по справі (а.с. 10). Із повідомленої позивачем в своєму позові інформації, яка ні ким і ні чим не спростована, вбачається, що його донька [PERSON], [INFO] за місцем своєї реєстрації не проживає з 2000 року, і місце її знаходження йому невідомо. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Факт того, що відповідач не проживає в квартирі, основним наймачем якої є її батько [PERSON], позивач по справі понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом вуличного комітету (а.с. 9). Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач з 2000 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин була відсутньою за місцем своєї реєстрації. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку жилого приміщення за адресою м. Дзержинськ, вул. Куйбишева, 6/36, то в цій частині позивачу необхідно відмовити, оскільки вказану адміністративну дію вчиняють компетентні органи на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування чи виселення. Так, як суду не були надані докази відмови вказаних органів здійснити зняття з реєстраційного обліку відповідача у спірній квартирі, вказана позовна вимога є передчасною, а тому не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial