Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

у жовтні 2020 року позивач [PERSON] через представника - адвоката Кісілевича О.М. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] 29 506,27 грн. в рахунок відшкодування нарахованих житлово-комунальних платежів по квартирі [ADDRESS] ; 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 3041 грн. судових витрат та 20 000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначено про те, що у період з 20.08.1983 року по 14.08.2020 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого подружжям придбано квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що самостійно несла витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, половину вартості яких просить стягнути з відповідача у судовому порядку, оскільки у добровільному порядку останній відмовляється від їх відшкодування. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження З?ясовано відсутність відзиву на позов. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач [PERSON] належним чином був повідомлений судом про день, час та місце розгляду справи, отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, що стверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. За вказаних підстав, суд надходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача та постановити заочне рішення по суті спору в порядку ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши подані позивачем докази надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що у період з 20.08.1983 року по 14.08.2020 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно відмітки у паспорті позивача [PERSON] , місце проживання останньої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за тією ж адресою, що також вбачається із копії паспорта відповідача [PERSON] . За змістом положень ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що останньою здійснено оплати за надані житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , половину вартості яких остання просить стягнути з відповідача, а саме: - 11 770,34 грн. вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території; - 4 939,60 грн. вартості послуг за централізоване постачання холодної води та водовідведення, централізоване водовідведення гарячої води; - 9 216,49 грн. вартості послуг за гаряче водопостачання; - 3 579,84 грн. вартості інших платежів, пов?язаних з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до матеріалів цивільної справи та наданих в розпорядження суду позивачем доказів, суд зазначає наступне. Матеріали цивільної справи на а.с. 35, 36, 37, 39, 41 містять копії квитанцій про сплату [PERSON] наступних платежів за утримання будинку та прибудинкової території: 11.07.2018 року - 1000 грн.; 17.02.2019 року - 1000 грн.; 19.07.2019 року - 3000 грн.; 16.09.2019 року - 6000 грн.; 03.03.2020 року - 1000 грн., а всього 12 000 грн., половина вартості яких становить 6000 грн. Матеріали цивільної справи на а.с. 42, 43, 44 містять копії квитанцій про оплату [PERSON] вартості послуг за централізоване постачання холодної води та водовідведення, централізоване водовідведення гарячої води: 23.01.2020 року - 1000 грн.; 20.02.2020 року - 1000 грн.; 12.08.2020 року - 343,29 грн., а всього - 2 343,29 грн., половина вартості яких становить 1 171,64 грн. Матеріали цивільної справи на а.с. 45, 46, 48, 49, 50 містять копії квитанцій про оплату [PERSON] вартості послуг опалення: 18.02.2019 року - 1000 грн., 19.07.2019 року - 1000 грн., 16.09.2019 року - 2892 грн., 03.02.2020 року - 1000 грн., 19.06.2020 року 2 665,76 грн., а всього - 8 557,76 грн., половина вартості яких становить 4 278,88 грн. Матеріали цивільної справи на а.с. 51 містять копій квитанцій про оплату [PERSON] вартості послуг гарячого водопостачання: 13.08.2020 року - 100 грн., 20.08.2020 року - 200 грн., 30.08.2020 року - 800 грн., а всього - 1100 грн., половина вартості яких становить 550 грн. На а.с. 61 міститься копія квитанції про оплату [PERSON] вартості послуг електропостачання 16.09.2019 року у розмірі 1000 грн., половина вартості якої становить 500 грн. Матеріали справи на а.с. 52, 54, 55 містять копії квитанцій про здійснення [PERSON] оплати вартості інших послуг на суму 1455 грн., половина вартості становить 727,5 грн. Таким чином, доказами, наявними в матеріалах цивільної справи, документально стверджується понесення [PERSON] витрат на оплату вартості житлово-комунальних послуг у розмірі 26 456,05 грн., половина вартості яких становить 13 228,03 грн. Відтак, позовні вимоги про стягнення половини вартості витрат на оплату житлово-комунальних послуг підлягають частковому задоволенню у розмірі 13 228,03 грн., що документально стверджуються наявними в матеріалах справи доказами. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст.23, 1167 ЦК України. Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є недоведеними як щодо факту завдання шкоди відповідачем, так і щодо розміру, заявленого до відшкодування. Відтак, у задоволенні моральної шкоди, на думку суду, слід відмовити. В частині вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. позивачем надано в розпорядження суду наступні копії документів: договору про надання правової допомоги від 10.10.2020 року, укладеного між адвокатом Кісілевичем О.М. та [PERSON] (а.с. 69-70); свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 68); ордеру на надання правової допомоги віл 15.10.2020 року (а.с. 67). Належних, допустимих та достатніх доказів фактичного понесення позивачем витрат на правову допомогу у будь-якому розмірі, останньою в розпорядження суду не надано. Зважаючи на викладене, обставини справи та її складність, відсутність доказів фактичного понесення позивачем витрат на правову допомогу у будь-якому розмірі, суд надходить до висновку про те, що позивачем не доведено понесення нею витрат за надання професійної правничої допомоги, у розмірі 20 000 грн. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial