Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя. В ході судового розгляду справи позивач неодноразово доповнював свої вимоги, відповідно до яких просить суд шлюб між ним та відповідачкою зареєстрований 21.12.1991 року, у Білгород - Дністровському міськвідділі РАГС Одеської області, актовий запис № 651 - розірвати; поділити в натурі спільне нажите майно ними, виділивши йому: комплект «Спальня», який складається з ліжка, двох тумбочок, шафи, трюмо, комоду, вартістю 1600 грн.; прихожу, вартістю 950 грн.; телевізор «Оріон», вартістю 1000 грн.; кухні /комплект/ вартістю 800 грн.; комплект м'який куток, 2 стільця вартістю 200 грн.; стіл вартістю 150 грн.; холодильник «Беко» вартістю 2050 грн.; виділити відповідачці наступне майно: комплект розкладний диван, 2 крісла, вартістю 6300 грн.; комод вартістю 600 грн.; диван - ліжко, вартістю 3100 грн.; телевізор ЖК «Самсунг» вартістю 2200 грн.; пральну машину «Беко» - вартістю 1700 грн.; кондиціонер «Медеа» вартістю 1800 грн.; мікрохвильова піч - 200 грн.; стінка довжиною 4 м. вартістю 1500 грн.; встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] в м. Білгород - Дністровському Одеської області, відповідно 2 варіанту порядку користування квартирою, відповідно до висновку № 34/07 судово будівельно - технічної експертизи, виділити в особисте користування йому: 2- житлова кімната, площею 13, 0 м2; 3 - лоджію площею 2,5 м2, а саме житловою площею 13 м2, загальною площею 15,5 м2, що складає 18/50 фактичних часток та менше ідеальної частки на 26 211 грн. в ринкових цінах, вказуючи, що 21 грудня 1991 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, від якого в них є син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з 2011 року, фактично родина розпалася та носить формальний характер, збереження сім"ї є неможливим. В зв'язку з тим, що домовленості з дружиною стосовно поділу майна та визначення порядку користування сумісно нажитою квартирою між ними не досягнуто, він і вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач та його представник в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити. Відповідачка з позовними вимогами погодилася частково, в частині розірвання шлюбу згодна, в іншій частині з позовними вимогами не згодна, надала зустрічну позовну заяву про встановлення порядку користування квартирою, відповідно до якої просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] м. Білгород - Дністровському Одеської області виділивши їй для її проживання та сина [PERSON] у користування кімнату № 7, площею 14, 6 кв.м., лоджію площею 5, 9 кв.м. та кімнату № 4 площею 10,0 кв.м., житлову кімнату № 2, площею 13, 0 кв.м. та балкон площею 2,5 кв.м., ванну № 5 площею 3,1 кв.м., туалет, площею 1,3 кв.м., кухню площею 12,4 кв.м. коридор площею 11,8 кв.м. - залишити у загальному користуванні; виділивши [PERSON] житлову кімнату № 2, площею 13 кв..м, стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за надлишкову житлову площу, вказуючи, що поділ квартири та виділення по 1/2 частині двом співвласникам не відповідає вимогам чинного законодавства, тому єдиною можливістю вирішення даного спору є встановлення порядку користування квартирою. Житлова площа квартири дорівнює 37, 6 кв.м., що у випадку поділу ідеальна доля кожного із співвласників становить 18, 8 кв.м., однак реальна доля буде відрізнятися від ідеальної, оскільки поділити існуючи три житлових приміщення без реконструкції за ідеальною долею неможливо. Тому при вирішені спору треба врахувати, що одна із сторін має відступити в бік зменшення реальної частки за рахунок грошової компенсації. [PERSON] за рахунок власник коштів значно поліпшила житлові умови в квартирі, відповідно до квитанцій витратила 16 236 грн. Позивач з зустрічними позовними вимогами не погодився, наполягає саме на визначення порядку користуванні квартирою відповідно до другого варіанту судово - будівельної експертизи, призначеною судом. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору з позовними вимогами не погодився, просить суд в їх задоволені відмовити, зустрічні підтримав та надав позовну заяву, відповідно до якої просить суд скасувати державну реєстрацію права приватної власності на квартиру [ADDRESS] Одеської області від 07.07.2002 року згідно з технічним паспортом; визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] Одеської області; поділити в натурі квартиру [ADDRESS] Одеської області згідно з технічним паспортом між співвласниками, надати йому у володіння та користування ізольовану кімнату № 4 житловою площею 10 кв.м., 1/2 частину балкону № 9 площею 5,9 кв.м.; виділити [PERSON] у володіння та користування ізольовану кімнату № 7 площею 14, 6 кв.м., лоджію № 3, площею 2,5 кв.м.; виділити [PERSON] у володіння та користування ізольовану кімнату № 2 житловою площею 13 кв.м., 1/2 частину балкону № 9 площею 5,9 кв.м.; залишити у спільному користуванні ванну № 5, туалет № 6, кухню № 8, коридор № 1 площею 11,8 кв.м., встановити порядок користування вказаними приміщеннями, стягнути з відповідача на його користь судові витрати, вказуючи, що він є єдиною дитиною сторін по справі, весь час проживає з батьками з 2002 року в кімнаті № 7, площею 14,6 м2 квартири [ADDRESS] Одеської області. Поділ має зачіпляє його права, оскільки він є співвласником. У 1999 році вони з батьками приватизували квартиру [ADDRESS] площею 34,3 м2 та згідно з свідоцтвом про право власності від 20.12.1999 року вони мали рівні долі 33/300 тобто він був власником 11,43 м 2 загальної площі квартири. У 2002 році його батьки вирішили продати квартиру [ADDRESS] Одеської області, та отримали дозвіл на продаж квартири при умові відчуження частки квартири [ADDRESS] на користь неповнолітнього [PERSON] Придбання квартири [ADDRESS] Одеської області було оформлено договором купівлі - продажу 07 травня 2002 року. При проведенні державної реєстрації не була врахована його частка квартири у відповідності з вимогами рішення опікунської ради від 12.11.2002 року, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. Позивач та його представник з позовними вимогами третьої особи не погодилися, просять суд в їх задоволені відмовити, оскільки на час придбання квартири [ADDRESS] Одеської області рішення опікунської ради не існувало, тому не можливо скасувати державну реєстрацію права приватної власності на спірну квартиру з цих підстав. Квартира придбана 07 травня 2002 року, а рішення опікунської ради винесено 22.11.2002 року. Позовна заява від імені третьої особи подана ним коли йому вже виповнилося 21 рік і він має постійне місце роботи. Відповідачка та її представник з позовними вимогами третьої особи погодилися, не заперечують проти їх задоволення. Після оголошеної в судовому засіданні перерви відповідачка та її представник не з'явилися, були повідомлені належним чином, від представника надійшла заява про відкладання розгляду справи у зв'язку з знаходженням у апеляційному суді Одеської області, причина неявки самої відповідачки не відома. Зі згоди сторін, суд закінчує розгляд справи за відсутність відповідачки та її представника, оскільки це вже друга неявка представника відповідачки у судове засідання. В судове засідання не з'явився представник третьої особи - орган опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради, був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди сторін, суд розглядає справу за відсутність представника. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 21 грудня 1991 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований в Білгород - Дністровському міськвідділі РАГС Одеської області, актова запис № 651. Від вказаного шлюбу в них є син [PERSON], [INFO], який в теперішній час є повнолітнім. Шлюбні відносини сторони припинили з 2011 року, фактично родина розпалася та носить формальний характер, збереження сім"ї є неможливим. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім'ї втрачена, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. В період шлюбу позивачем та відповідачкою придбано наступне майно: комплект «Спальня», який складається з ліжка, двох тумбочок, шафи, трюмо, комоду, вартістю 1600 грн.; прихожа, вартістю 950 грн.; телевізор «Оріон», вартістю 1000 грн.; кухня /комплект/ вартістю 800 грн.; комплект м'який куток, 2 стільця вартістю 200 грн.; стіл вартістю 150 грн.; холодильник «Беко» вартістю 2050 грн.; комплект розкладний диван, 2 крісла, вартістю 6300 грн.; комод вартістю 600 грн.; диван - ліжко, вартістю 3100 грн.; телевізор ЖК «Самсунг» вартістю 2200 грн.; пральна машина «Беко» - вартістю 1700 грн.; кондиціонер «Медеа» вартістю 1800 грн.; мікрохвильова піч - 200 грн.; стінка довжиною 4 м. вартістю 1500 грн.; квартира [ADDRESS] в м. Білгород - Дністровському Одеської області. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку / доходу/. ч.2 ст. 60 СК України, передбачено, що вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Як встановлено в ході судового розгляду справи, вищевказане майно сторони придбали у шлюбі, воно є сумісною власністю подружжя, тому підлягає розділу, ніяких перешкод для розділу майна не має. За клопотанням позивача 11.07. 2013 року Білгород - Дністровським міським судом була призначена судово будівельно - технічна експертиза, стосовно визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] Одеської області. Відповідно висновку № 34/07 судово будівельно - технічної експертизи від 25.10.2013 року, визначено два варіанти користування квартирою. Представник позивача, позивач в ході судового розгляду справи, відповідно до доповнень до позовних вимог, просять суд визначити другий варіант користування квартирою [ADDRESS] Суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача в цієї частині задовольнити, оскільки другий варіант визначення порядку користування квартирою передбачає роздільне користування, він найбільш підходить до визначення порядку користування вищевказаною квартирою. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити, визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] Одеської області, відповідно другого варіанту визначення порядку користування квартирою відповідно висновку № 34/07 судово будівельно - технічної експертизи від 25.10.2013 року. Суд не може погодитися з зустрічними позовними вимогами відповідачки в частині визначення порядку користування квартирою з урахуванням їх сина [PERSON], та з вимогами третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору стосовно скасування державної реєстрації права приватної власності на спірну квартиру, визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири, поділення в натурі квартири [ADDRESS] Одеської області між співвласниками, встановлення порядку користування приміщеннями, оскільки вказані вимоги не підтвердилися в ході судового розгляду справи та доказів вказаного ними не надано, чим не виконано вимог ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в ході судового розгляду справи власниками квартири [ADDRESS] м. Білгород - Дністровському Одеської області є [PERSON], [PERSON] в рівних частках на підставі договору купівлі - продажу квартири АЕР № 709168 від 07.05.2002 року, реєстровий номер 2204, який зареєстрований КП «Білгород - Дністровське БТІ» 07 червня 2002 року. /л.с. 25/ На час виникнення спірних правовідносин діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України. Відповідно до ст. 78 Кодексу про шлюб та сім'ю України, якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального та не призначення, але з додержанням відповідних правил про опіки та піклування. У 1999 році позивач та відповідачка, третя особа приватизували квартиру [ADDRESS] Одеської області та згідно з свідоцтвом про право власності від 20.12.1999 року сторони мали рівні долі 33/300, тобто третя особа був співвласником 11, 43 м2 загальної площі квартири. Вказану квартиру позивач та відповідачка вирішили продати. Відповідно до рішення виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради № 772 від 22.11.2002 року, була дана згода [PERSON] на продаж від імені неповнолітнього [PERSON], [INFO] 33/300 частин квартири [ADDRESS] за умови відчуження частки квартири [ADDRESS] на користь неповнолітнього [PERSON], [INFO] та дана згода батькам [PERSON] або [PERSON] придбати житло на користь неповнолітнього [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS]. /л.с. 170/ Вказане рішення позивачем та відповідачкою виконане не було. Як встановлено в ході судового розгляду справи на час придбання квартири [ADDRESS] Одеської області, позивачем та відповідачкою 07 травня 2002 року вказане рішення виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради від 22 листопада 2002 року взагалі не існувало, тому суд вважає, що позовні вимоги третьої особи щодо скасування реєстрації права власності на вказану квартиру та визнання за ним права власності на 1/3 частину спірної квартири саме з підстав невиконання рішення виконавчого комітету не можливо. Дійсно, яка посилається третя особа в своїх позовних вимогах відповідно до ст. 177 п. 8 СК України, неналежне виконання батьками своїх обов'язків щодо управління майном дитини є підставою для покладання на них обов'язку відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду та повернути доходи, одержані від управління її майном, однак з вказаними вимогами третя особа до суду не звертається. Крім того, не можливо задовольнити позовні вимоги третьої особи, щодо розділу спірної квартири в натурі, оскільки відповідно до висновку призначеної судом судово - будівельної експертизи, трикімнатна квартира [ADDRESS] Одеської області, не підлягає розділу на дві самостійні квартири з окремими входами, кожна з яких мала б в своєму складі житлові і підсобні приміщення, що регламентується будівельними нормами, тобто розділити квартиру не надається технічно можливим. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] - задовольнити; зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити частково, шлюб між позивачем та відповідачкою, зареєстрований 21.12.1991 року, у Білгород - Дністровському міськвідділі РАГС Одеської області, актова запис № 651 - розірвати; поділити в натурі спільне нажите майно [PERSON] та [PERSON], виділивши [PERSON]: комплект «Спальня», який складається з ліжка, двох тумбочок, шафи, трюмо, комоду, вартістю 1600 грн.; прихожу, вартістю 950 грн.; телевізор «Оріон», вартістю 1000 грн.; кухні /комплект/ вартістю 800 грн.; комплект м'який куток, 2 стільця вартістю 200 грн.; стіл вартістю 150 грн.; холодильник «Беко» вартістю 2050 грн.; виділити [PERSON] наступне майно: комплект розкладний диван, 2 крісла, вартістю 6300 грн.; комод вартістю 600 грн.; диван - ліжко, вартістю 3100 грн.; телевізор ЖК «Самсунг» вартістю 2200 грн.; пральну машину «Беко» - вартістю 1700 грн.; кондиціонер «Медеа» вартістю 1800 грн.; мікрохвильова піч - 200 грн.; стінка довжиною 4 м. вартістю 1500 грн.; встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] в м. Білгород - Дністровському Одеської області, відповідно 2 варіанту порядку користування квартирою, відповідно до висновку № 34/07 судово будівельно - технічної експертизи, виділити в особисте користування [PERSON] /1/2 частка/: 2- житлова кімната, площею 13, 0 м2; 3 - лоджію площею 2,5 м2. Житловою площею 13, 0 м2, загальною площею 15,5 м2, що складає 18/50 фактичних часток та менше ідеальної частки на 26 211 грн. в ринкових цінах; виділити [PERSON] в особисте користування /1/2 частка/ квартири [ADDRESS] Одеської області: 4 - житлову кімнату площею 10,0 м2; 7 - житлову кімнату площею 14,6 м2; 1/2 частину 9 балкону площею 2,95 м2. Житловою площею 24,6 м2 загальною площею 27, 55 м2, що складає 32/50 фактичних часток та більше ідеальної частки на 26 211 грн. в ринкових цінах. У загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити наступні приміщення: 1 - коридор, площею 11,8 м2; 5 - ванна площею 3,1 м2; 6 - туалет площею 1,3 м2; 8 - кухня площею 12,4 м2; 1/2 частина 9 балкону площею 2, 95 м2, загальною площею 31, 55 м2. В іншій частині в задоволені позовних вимог [PERSON] - відмовити. В задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку квартири та про надання її у володіння та користування - відмовити.

Outcome: partial