Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду із позовом у якому просить стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 44 366,67 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 01.02.2016 року еквівалентно 1 133 791,64 грн., та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 15 лютого 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 56/86979, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 32 828,00 дол. США зі сплатою 11,5 відсотків річних. 24 жовтня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту № 56/86979 від 15.02.2008 року, відповідно до умов якої було збільшено відсоткову ставку по кредиту. Банк свої зобов'язання перед [PERSON] відповідно до укладеного договору виконав у повному обсязі, надавши кредит у розмірі встановленому договором. Проте [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 01.02.2016 року складає 44 366,67 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 01.02.2016 року еквівалентно 1 133 791,64 грн., та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19 893,37 дол. США, що еквівалентно 508 375,65 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 11 093,02 дол. США, що еквівалентно 283 482,45 грн., пені за несвоєчасність повернення кредиту у розмірі 10 523,37 дол. США, що еквівалентно 268 923,67 грн., та пені за несвоєчасність повернення відсотків у розмірі 2 856,97 дол. США, що еквівалентно 73 009,86 грн. У забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] 15 лютого 2008 року був укладений договір поруки № 35.02-09/89, за яким поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду подано заяву з проханням провести розгляд справи у відсутності представника ПАТ «Укрсоцбанк», у заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим з урахуванням заяви представника позивача суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 15 лютого 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір кредиту № 56/86979, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 32 828,00 дол. США зі сплатою 11,5 відсотків річних строком погашення до 14.02.2015 року (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 6-11). 15 лютого 2008 року у забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між останнім, АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON], як поручителем, був укладений договір поруки № 35.02-09/89, за яким поручитель зобов'язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та в строки, передбачені договором кредиту (а.с. 15-17). 24 жовтня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту № 56/86979 від 15.02.2008 року, відповідно до умов якої з 05.11.2008 року було збільшено відсоткову ставку по кредиту до 13,50 процентів річних (а.с. 18). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно п. 3.3.9 кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього Договору. Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1. цього Договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. Судом встановлено, що на час укладення кредитного договору АКБ СР «Укрсоцбанк» мав банківську ліцензію видану Національним банком України № 5 від 29.12.2001 року на право здійснення банківських операцій, визначених частиною першою та пунктами 5-11 частини 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», дозвіл Національного банку України № 5-2 від 29.07.2003 року та додаток до дозволу № 5-2 від 29.07.2003 року (а.с. 44-47). Заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 01.02.2016 року у розмірі 44 366,67 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 01.02.2016 року еквівалентно 1 133 791,64 грн., та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19 893,37 дол. США, що еквівалентно 508 375,65 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 11 093,02 дол. США, що еквівалентно 283 482,45 грн., пені за несвоєчасність повернення кредиту у розмірі 10 523,37 дол. США, що еквівалентно 268 923,67 грн., та пені за несвоєчасність повернення відсотків у розмірі 2 856,97 дол. США, що еквівалентно 73 009,86 грн. Разом з тим судом встановлено, що попередньо із вимогами про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, рішенням якого від 27.10.2015 року по справі № 1390/15 позов було задоволено частково. Даним рішенням третейського суду з відповідачів на користь позивача стягнуто солідарно заборгованість за договором кредиту станом на 13.05.2015 року у розмірі 34 111,09 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 703 969,75 грн., стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 2 936,02 дол. США, що еквівалентно станом на 13.05.2015 року 60 592,15 грн., стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський збір у розмірі 7 407,99 грн. та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський збір у розмірі 637,63 грн. (а.с. 48-51). У письмових поясненнях представник ПАТ «Укрсоцбанк» зазначає про те, що вищевказане рішення третейського суду є незаконним відповідно до правових позицій Верховного Суду України та наявної судової практики. Проте суду не надано доказів того, що на час розгляду справи рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 27.10.2015 року, яким між сторонами вирішений спір, скасоване місцевим судом, відповідно до вимог ст. 389-5 ЦПК України, тому суд приймає його до уваги, оскільки діюче законодавство не передбачає визнання рішення третейського суду нікчемним. Як убачається зі змісту вищевказаного рішення третейського суду, з відповідачів стягнута заборгованість станом на 13.05.2015 року у розмірі 37 047,11 дол. США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 764 561,90 грн., що включає: заборгованість за кредитом у сумі 19 893,37 дол. США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 410 550,62 грн.; заборгованість за відсотками у сумі 9 123,54 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 188 287,64 грн.; та пеню у сумі 8 030,20 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 165 723,64 грн. (а.с. 49). У зв'язку з цим суд вважає, що з відповідача [PERSON], який є позичальником за кредитним договором, слід стягнути різницю між заявленими вимогами у цій справі та стягнутою сумою за рішенням третейського суду, оскільки заявлене подвійне стягнення суми заборгованості за укладеним між сторонами правочином. Отже, підлягає стягненню заборгованість за період з 14.05.2015 року станом на 01.02.2016 року на загальну суму 11 494,24 дол. США, що станом на 01.02.2016 року за курсом НБУ (за 1 дол. США - 25,5550 грн.) еквівалентно 293 735 грн. 30 коп., що включає: заборгованість по відсоткам у розмірі 1 969,48 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 50 330 грн. 06 коп., та пеню у розмірі 9 524,76 дол. США, що еквівалентно 243 405 грн. 24 коп. У решті заявлена до стягнення сума задоволенню не підлягає. При цьому суд також приймає до уваги наступні обставини. Відповідно п. 6.2 укладеного між сторонами договору поруки, цей договір набирає чинності з дня його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (а.с. 16). За умовами кредитного договору кінцевий строк повернення кредиту визначався датою 14 лютого 2015 року (а.с. 6). Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частиною першою статі 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Враховуючи викладене, суд вважає, що порука є припиненою, оскільки позивач відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України зобов'язаний був пред'явити позов до відповідача [PERSON], як поручителя, потягом шести місяців, починаючи від дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є визначена кредитним договором дата повернення кредиту 14.02.2015 року, проте позов поданий до суду 26.02.2016 р., про що свідчить поштовий штемпель на конверті (а.с. 27). Верховним Судом України висловлено правову позицію у постанові від 06.07.2015 року у справі № 6-616цс15, де зазначено про те, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково, а саме вищевказану суму заборгованості за кредитним договором слід стягнути з відповідача [PERSON], як позичальника за укладеним правочином. У задоволенні вимог до відповідача [PERSON] слід відмовити через припинення укладеного між сторонами договору поруки у зв'язку з непред'явленням позивачем протягом шести місяців позову до поручителя з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі за кредитним договором. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 4 406 грн. 03 коп.

Outcome: partial