Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], зазначивши , що 24.04.2012 року між ними було укладено Кредитний договір № R53100244559В, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 50 000 гривень, строком повернення до 24.04.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 32 % на рік. Відповідач своїх обов'язків не виконує, станом на 02.02.2014 року має заборгованість в сумі 122 773,45 грн., яка складається з заборгованості по кредиту з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних - в сумі 46 673,04 грн., по відсотках за користування кредитом з рахуванням індексу інфляції та 3 % річних - в сумі 20 987,39 грн., пені в сумі 55 113,02 грн. Позивач просить стягнути на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати . [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ВТБ Банк» про визнання недійсним кредитного договору з підстав невиконання Банком переддоговірної роботи з позичальником; зміст кредитного договору суперечить нормам законодавства, а саме, ст.11, ст.18, ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.2 ст.65 Сімейного кодексу України, тобто укладений без згоди дружини. В судове засідання сторони не з»явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача за первісним позовом [PERSON], який діє на підставі довіреності № 642/11.5.2 від 25.12.2014 року, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також просив задоволити вимоги за первісним позовом та відмовити в задоволенні зустрічного позову . Представник відповідача [PERSON], яка діє згідно довіреності від 27.01.2015 року, просила відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та задоволити вимоги за зустрічним позовом. Третя особа [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та підтримала позовні вимоги [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування та спір щодо належного виконання кредитного зобов'язання. 24.04.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R53100244559В, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 50 000 гривень, строком повернення до 24.04.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 32 % на рік (а.с.6-12). Згідно п.п. 3.3,3.4,3.5 Кредитного договору Позичальник зобов»язаний повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами (ануїтентними платежами), 28 числа кожного місяця. Відповідно до п.5.2.1 вказаного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення Позичальником зобов»язань за кредитним договором, невиконання (неналежного виконання зобов»язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Кредитного договору, затримання Позичальником сплати частини кредиту щонайменше на один календарний місяць. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При укладенні кредитного договору між сторонами досягнуто згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін у кредитному договорі. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] своїх обов'язків не виконує, станом на 02.06.2014 року має заборгованість в сумі 45 308,24 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 24 162,38 грн, інфляційні втрати 1 429,53 грн, 3 % річних 508,14 грн, прострочена заборгованість за відсотками 19 208,19 грн. (а.с.16-18). При цьому судом не може бути задоволена вимога про стягнення інфляційних витрат і 3 відсотків річних на зобов"язання по сплаті відсотків, оскільки відповідно до п.3 кредитного договору строк виконання встановлено лише щодо суми кредиту - до 24.04.2015 року. Зобов"язання щодо сплати відсотків саме по собі не може розглядатися як прострочення, а тому ст.625 ЦК України до нього не застосовується. Частиною 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано копії квитанцій про оплату заборгованості за кредитом, сукупний розмір сплачених коштів становить 16 546,50 грн. Таким чином, 45 308,24 грн (заборгованість за кредитом) - 16 546,50 грн. (сума сплачених позивачем коштів) = 28 761,74 грн. Позивачем проведено розрахунок пені в розмірі 55 113,02 грн., проте її розмір значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, відсотками та комісією за користування останнім. Крім того, представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] до суду було подано клопотання, в якій зазначає, що [PERSON] не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому просить врахувати цей факт при винесенні судом рішення. При визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру пені до 10 000,00 грн. Розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] становить: 28 761,74 грн. + 10 000,00 = 38 761,74 грн. Підставою для зменшення неустойки за рішенням суду є наявність хоча б однієї з підстав передбаченої ст.551 ЦК України: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач за первісним позовом [PERSON] належно не виконував прийняті на себе зобов'язання відповідно до укладеного з позивачем договору банківського кредиту, істотно порушував його умови , що є підставою для стягнення з винної особи заборгованості в розмірі 38 761,74 грн. В задовленні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з підстав його необгрунтованості та недоведеності. Як вбачається зі змісту кредитного договору кредит був наданий на споживчі цілі позивача, в договорі вказана його ціна. Відповідно до підписаної [PERSON] анкети, останній ознайомлений і згодний з усіма умовами кредитування (а.с.21). Дружина відповідача вимог про визнання кредитного договору недійсним в порядку ст.65 СК України не заявляла. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial