Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. 25.06.2019 року представник позивача подав до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору - а саме повним поверненням суми грошових коштів відповідачем . Представник відповідача не заперечував проти закриття провадження. Ухвалою суду від 25 червня 2019 року з подальшим виправленням описки ухвалою суду від 26.06.2019 року) провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - закрито. Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2018 року, шляхом скасуванням обтяження у вигляді арешту на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] Одночасно з подачею клопотання про закриття провадження у справі представник позивача заявиви про стягнення з відповідача судових витрат, а саме суму судового збору та витрат на професійну прпавничу допомогу, розмір яких зазначено у позовній заяві - 10 500 грн. Додаткове судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат призначене на 11 липня 2019 року. Протягом п`яти днів у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України адвокатом Гайдаржий А.В. після ухвалення рішення суду за дотриманням умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву - надано документи на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу , які складаються з 4000 грн за 4 годи часу на складання процесуальних документів, 2000 грн за 2 год за збирання та роботи з доказами , 3000 грн за 3 год за надання консультацій із правових питань, 1500 грн за представництво у суді. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3). Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з правилами частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу заявник подав суду: ордер про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 26.06.2018 року , відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Гайдаржий А.В. 10500 грн за договором про надання правничої допомоги від 26 червня 2018 року . Згідно зміст вказаного договору, якщо в результаті дій виконавця бажаний для клієнта результатат буде досягнуто у позасудовому або досудовому порядку , вважається, що доручення виконане належним чином. Також при подачі позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2378,70 грн ( ас.с 18). Представником відповідача адвокатом Матвієнко І.Ю. подано заяву щодо розподілу судових витрат позивача, згідно якої відповідач категорично не погоджується з заявленими розміром судових витарт та вважає їх безпідставними. Так, лише в серпні 2018 року , тобто вже після звернення до суду з вказаним позовом, позивачка повідомила телдефоном відповідачку про те, що не буду купувати спірну квартиру та вимагає від відповідачки повернення сплаченого завдатку у розмірі 9000 доларів США. при цьому, протягом 10.08.2018-07.09.2018 року відповідачкою було повернуто позивачці суму у розмірі 7500 доларів США - тобто до проведення підготовчого судового засідання по справі. При цьому жодним чином відповідачці не було відомо про відкриття проваження у справі - адже позивачка зазначила її місце проживання у м.Миколаєві, хоча їй було достсовірно відомо, що вже більше 10 років відповідачка проживає у м.Бат-Ям в Ізраїлі - проте ці відомості вона суду не повідомила. Лише 14 листопада 2018 року позивачка повідомила відповідачку, що звернулася до суду з вказаними позовом , проте на той час вже 84% позовних вимог було задволено відповідпчем у добровільному порядку на першу вимогу . Більш того, в підготовчому судовому засіданні саме представник відовідача надав суду докази про сплату більшої частини суми позовних вимог позивачеві, сама позивачка такі дані суду не повідомила , і лише після оголошення переви в судовому засіданні 06 лютого 2019 року адвокат позивача подав заяву про зменшення позовних вимог. Після цього в квітні 2019 року відпповідачка добровільно повернула позивачці залишок суми бору. При цьому затримка у поверненні суми завдатку була обумовлена діями самої позивачки, яка відмовляється виселятися з належної відповідачці квартири ( в позові сама [PERSON] не заперечує, що проживає в квартирі з 2016 року) та відмовляється погасити значну заборгованість за комунальні послуги за ці роки. Враховуючи наведене, оскільки під час прийняття судом ухвали у цій справі від 25 червня 2019 року не було вирішено питання про судові витрати, то клопотання представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу та стягнеення суми судового збору є обґрунтованим та є підстави для прийняття додаткової ухвали. У відповідності до ч.5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка сплатила адвокату Гайдаржий А.В, при подачі позову до суду 10 500 грн згідно Договру від 26.06.2018 року - проте розрахунок гонорару від 28.11.2018 року ( тобто після сплати коштів) - не погоджено з позивачкою. Також заячвником не надано достеменних доказів того, що згідно умов вищевказаного Договру про надання послуг , саме в результаті дій виконавця ( адвоката) бажаний для клієнта (позивачки) був досягнутий бажаний результатат в позасудовому порядку. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, зазначаючи, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Крім того, ЄСПЛ зауважує, що відшкодуванню підлягають лише ті витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням вищенаведених обставин, поведінки сторонги позивача, а саме - відсутність доказів неможливості досудового врегулювання спору, неповідомлення позивачем дійсного місця проживання відповідача, що унеможливило своєчасне повідомлення судом відповідача про час та місце розгляду справи, добровільне погашення боргу відповідачем навіть до отримання нею копії позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі , про що також позивачем на початку підготовочого засідання у справі повідомлено не було позивачем, суд доходить до висновку, що витрати у сумі 10 500 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді , затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат повинен був обізнаним про позицію позивача і отримання нею певного відшкодування; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося і судова практика у таких відносинах є усталеною, обсяг доданих доказів був мінімальним), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а тому за клопотанням сторони відповідача наявні законні підстави для застосування частини 5 статті 137 ЦПК України та зменшення розміру таких витрат та обгрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн витрат на правничу допомогу . Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом). Відповідно до ч. 3 цієї статті у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, позивач вправі звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору.

Outcome: partial