Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що розповсюджена [PERSON] на паперових листівках 28 червня 2014 року близько 02 години в смт.Заболоття інформація є неправдивою, негативною, дискредитує його як громадянина, начальника залізничної станції «Заболоття», депутата Заболоттівської селищної ради. Така інформація містить звинувачення його у корупції, хабарництві, в членстві та фінансовій підтримці «Партії регіонів», у причетності до вбивства молодої сім'ї, здійсненні дружиною протиправної і незаконної підприємницької діяльності, оборудках із землею, містить відомості погрозливого змісту із закликом до рішучих дій щодо нього. Постановою Ратнівського районного суду від 13.08.14 відповідача за вчинення вказаних дій було притягнуто до адмінвідповідальності за ст.173-1 КпАП України. Зазначив, що внаслідок поширення названої негативної інформації, отриманих шляхом смс-повідомлення реальних погроз та підпалів торгівельних закладів, власником яких зареєстрована його дружина, йому завдана моральна шкода, що полягає у порушенні його ділової репутації як керівника залізничної станції, представника територіальної громади, у душевних стражданнях, переживаннях, приниженні честі й гідності, у постійних оправданнях перед односельчанами, депутатами, колегами, знайомими про непричетність до вбивства молодої сім'ї, корупції, хабарництва. Ствердив, що і на даний час перебуває в збудженому, знервованому стані, в постійній напрузі, в очікуванні чергової біди. Просить визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену [PERSON] неправдиву і негативну інформацію про вчинення корупційних діянь, хабарництво, членство та фінансову підтримку «Партії регіонів», в причетності до вбивства молодої сім'ї, здійснення дружиною протиправної і незаконної діяльності та оборудках із землею; зобов`язати відповідача вибачитися перед ним та інформувати в місцевих засобах масової інформації громадськість селища у такий же спосіб про поширення проти нього негативної інформації, яка не відповідає дійсності; стягнути з [PERSON] на його користь 30 тисяч гривень завданої моральної шкоди. У судовому засіданні після уточнення позовних вимог позивач остаточно просив: 1. визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію поширену [PERSON] негативну інформацію, а саме : «Шановна громадо смт.Заболоття!!! Прошу звернути Вашу увагу на людину, яка проживає поруч з Вами…. Ця людина являється корупціонером та хабарником, на ряду з цим був членом «Партії регіонів», під час «Майдану» надавав фінансову допомогу та забезпечував «Тітушок». Ця людина розпочала свій шлях до влади зі вбивства молодої сім'ї [PERSON] та [PERSON], вбивши їх на своєму авто, на Вашій землі, у Вашому смт.. Він оцінив життя цих чистих душою людей на суму близько 50 тис.$ (інформація достовірна).Після скоєного ця людина не покаялася і не прийняла спокутуючих свій гріх вчинків. На теперішній час [PERSON] змінив свої політичні погляди та примкнув до теперішньої влади. Тепер [PERSON] та його дружина [PERSON] займаються торгівельними справами, будують магазини, підкуповують місцевих чиновників, відбирають землі під церкви та будують на ній магазини не знаючи горя .... Шановна громадо !!! Ви все знаєте і без нас, але чомусь не приймаєте рішучих дій. Не бійтеся правди, гроші ніщо, правда перш за все. Слава Україні «Голос крові» 2. зобов'язати відповідача за власний рахунок інформувати в місцевих засобах масової інформації - районній газеті «Ратнівщина» та на сесії Заболоттівської сільської ради депутатів про поширення проти позивача негативної інформації; 3. стягнути із відповідача в його користь моральну шкоду в розмірі 50000 гривень та 2600 грн судових витрат, у тому числі 600 грн. судового збору та 2000 грн. витрат за правову допомогу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у заяві. Будучи допитаним як свідок, показав, що 28 червня 2014 року зранку від Заболоттівського селищного голови [PERSON] в телефонному режимі дізнався, що по території селища розклеєні, розкидані листівки із звинуваченнями його в хабарництві, корупції, членстві в партії Регіонів, вбивстві молодої сім'ї, відібранні церковних земель тощо. Оскільки листівки були розповсюджені в ніч з п'ятниці на суботу, тобто день, коли в смт.Заболоття працює ринок із великим товарооборотом, в місцях масового скупчення людей (біля церкви, вулицях Центральній, Стадіонній, Шевченка, 1 Травня, Приозерній) - на стовпах, заборах, на торгових контейнерах, то вказана інформація таким чином була доведена до відома дуже багатьох людей. Загалом до вечора того дня за його ініціативою з метою запобігання ознайомленню із цією інформацією ще більшої кількості населення було зібрано із вказаних вище місць близько двох тисяч таких листівок, ще приблизно 600 шт листівок, розкладених у три пачки, виявлено на автобусній зупинці. Однак із такою інформацією встигла ознайомитися значна кількість як населення, так і приїжджих на ринок осіб. Реакція осіб була різною, частина жителів сприйняла дані відомості як реальні, були дуже обурені, мати [PERSON], про причетність до вбивства якої йдеться у листівках, підходила у церкві до його тещі й вимагала від нього вибачень. Показав, що про розповсюдження листівок відповідачем стало відомо завдяки відеозаписам із камер спостереження на торгових закладах, відтак - саме його притягнуто до відповідальності за ст.173-1 КпАП України. У зв'язку із цією подією, а також через отримання смс-повідомлення погрозливого характеру, підпали належних його дружині торговельних закладів значно погіршився стан його здоров'я, він і на даний час перебуває у стресовому стані, внаслідок чого був змушений проходити лікування. Просить позов задовольнити. Представник позивача позов підтримав із вказаних позивачем підстав. Просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що він на прохання незнайомої йому людини в м.Ковель отримав одну пачку листівок (орієнтовно 500 шт), які за винагороду погодився розповсюдити у смт.Заболоття. Дійсно 28 червня 2014 року вночі в смт.Заболоття на стовпах на вулицях біля лікарні, церкви, вулиці, що веде із Ратне до селища, на крайніх контейнерах місцевого ринку, розвісив вказані листівки. Ствердив, що із змістом листівок ознайомився уже в процесі розповсюдження, а тому, злякавшись бути виявленим, решту із нерозклеєних листівок (близько 200 шт) викинув біля автобусної зупинки. Ствердив, що позивача не знає, жодні факти його біографії чи трудової діяльності йому не відомі. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що кількість розповсюджених листівок позивачем значно завищена, аби дискредитувати відповідача. Більш того, [PERSON] є лише розповсюджувачем цієї інформації, її автор - інша особа. Вказала, що листівка містить не конкретні звинувачення, а лише оціночні судження, політичну рекламу, а тому не порушує особисті немайнові права позивача та не може бути визнана недостовірною, внаслідок чого не підлягає спростуванню. Вважає недоведеним розмір завданої моральної шкоди, оскільки згідно із показаннями позивача така шкода спричинена ще й погрозливим смс-повідомленням та підпалами. Ствердила, що відповідач, будучи притягнутим до адмінвідповідальності, не може бути підданим ще одному виду відповідальності - цивільній. Заперечила проти стягнення із відповідача заявлених позивачем витрат на правову допомогу, як значно завищених. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом установлено, сторонами не оспорюється, що 28 червня 2014 року (субота) близько 02 години у смт.Заболоття було розповсюджено значну кількість листівок у загальнодоступних місцях на вулицях селища, ринку, автобусній зупинці, в яких міститься наступна інформація: «Шановна громадо смт.Заболоття!!! Прошу звернути Вашу увагу на людину, яка проживає поруч з Вами…. Ця людина являється корупціонером та хабарником, на ряду з цим був членом «Партії регіонів», під час «Майдану» надавав фінансову допомогу та забезпечував «Тітушок». Ця людина розпочала свій шлях до влади зі вбивства молодої сім'ї [PERSON] та [PERSON], вбивши їх на своєму авто, на Вашій землі, у Вашому смт.. Він оцінив життя цих чистих душою людей на суму близько 50 тис.$ (інформація достовірна).Після скоєного ця людина не покаялася і не прийняла спокутуючих свій гріх вчинків. На теперішній час [PERSON] змінив свої політичні погляди та примкнув до теперішньої влади. Тепер [PERSON] та його дружина [PERSON] займаються торгівельними справами, будують магазини, підкуповують місцевих чиновників, відбирають землі під церкви та будують на ній магазини не знаючи горя .... Шановна громадо !!! Ви все знаєте і без нас, але чомусь не приймаєте рішучих дій. Не бійтеся правди, гроші ніщо, правда перш за все. Слава Україні «Голос крові». Установлено, стверджено постановою Ратнівського районного суду від 13.08.14, яка набрала законної сили 26.08.14, що саме відповідач розповсюдив вказані листівки у смт.Заболоття вночі 28 червня 2014 року, за що й був притягнутий до адмінвідповідальності за ст..173-1 КпАП України. Доводи відповідача про те, що він не є автором цих листівок, а лише їх розповсюджувачем, з огляду на небажання залучення до участі в справі особи, яка на його думку, повинна відповідати за позовом, свідчить про намагання відповідача уникнути цивільно-правової відповідальності. Документально підтверджено, що [PERSON] є начальником залізничної станції «Заболоття» та депутатом Заболоттівської селищної ради. Відповідно до ч.1 ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Право на повагу до гідності та честі фізичної особи також передбачено ч.1 ст.297 ЦК України. Згідно із ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. У силу ч.1, ч.3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Водночас, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.34 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. У силу рекомендаційних положень, що містяться у п.п.18,19,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Звертаючись до суду із вищевказаним позовом, [PERSON] вважав, що вся загалом викладена у даній листівці інформація про нього, а не лише які-небудь окремо взяті висловлювання чи фрази, є недостовірною, образливою та такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію. Однак аналіз вказаної листівки дає підстави вважати, що суть викладеної у ній інформації зводиться до міркувань її автора про діяльність позивача - депутата місцевої ради та керівника державної організації. Тому, на думку суду, за своїм змістом такі висловлювання є лише оціночними судженнями автора статті, вираженням його суб'єктивної думки і поглядів, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (рішення Європейського суду з прав людини від 21 липня 2005 року в справі «Грінберг проти Росії»). З контексту листівки випливає, що у ній не оприлюднено конкретних фактичних даних причетності до корупції, хабарництва, а лише висловлено оцінку діяльності та діям [PERSON] З огляду на загальний критичний тон цілої листівки такі висловлювання не можуть бути розцінені як образливі та принизливі. З цих же міркувань не є такою, що ображає честь, гідність і ділову репутацію позивача, інформація про членство в політичній партії, зміну політичних поглядів, про зайняття торгівельними справами, будівництво магазинів, у тому числі, нібито, на відібраних під церкви землях. Такої думки дотримується суд з огляду на рішення Конституційного Суду України (справа про поширення відомостей) від 10 квітня 2003 року № 8 рп/2003, яким установлено, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої інформації щодо звичайних громадян. Практика Європейського суду з прав людини встановила критерії розмежування рівня захисту для позивачів та відповідачів. У позивачів-політиків, до яких відноситься депутат Заболоттівської селищної ради [PERSON], межі допустимої критики в текстах рішень Європейського суду з прав людини є досить широкими. Політик неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і збоку громадського загалу і, як наслідок, має виявляти до цього більше терпимості (рішення у справах «Українська Прес-група» проти України» (2005), «Ляшко проти України» (2006). Більш того, жодного негативного змісту не несе перше і друге речення листівки, де міститься прохання звернути увагу на людину, яка проживає поруч, та кінцівка листівки, де розміщено заклик до рішучих дій. Однак вказана листівка, на думку суду, містить також інформацію негативного змісту про причетність позивача до вбивства сім'ї [PERSON]. Дана інформація з огляду на її конкретний зміст та категоричний характер явно виходить за межі оціночних суджень і являє собою фактичне твердження, право на спростування якого є предметом судового захисту. І оскільки позивачем та його представником категорично заперечується факт порушення правоохоронними органами кримінальної справи щодо позивача, що стверджується довідкою УІАЗ МВС України про непритягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, а відповідачем всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами того, що таке твердження відповідає дійсності, то вислів "«…Ця людина розпочала свій шлях до влади із вбивства молодої сім'ї [PERSON] та [PERSON], вбивши їх на своєму авто…Він оцінив життя цих чистих душою людей на суму близько 50 тис.$..." в листівці слід вважати фактичним твердженням, яке не відповідає дійсності, а отже, - недостовірною інформацією, котра підлягає спростуванню особою, яка її поширила. Відповідно до ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення ї особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Із показань допитаного як свідка позивача установлено, що внаслідок таких дій відповідача значно погіршився стан його здоров'я, він переніс значні душевні переживання, постійно перебував у стресовому, збудженому стані Згідно із довідкою Заболоттівської ЦРЛ №2від 03.03.15 №16, що [PERSON] з 30 червня по 09 липня 2014 року знаходився на амбулаторному лікуванні з діагнозом ангіодистонія на грунті психоемоційного перенавантаження. З огляду на наведені обставини, на думку суду, оприлюднення негативної інформації про причетність позивача до особливо тяжкого злочину - вбивства сім'ї [PERSON] (двох осіб) завдало останньому моральної шкоди, розмір якої, враховуючи кількість розповсюджених листівок та доведення їх змісту до відома значної частини населення, та беручи до уваги майновий стан відповідача, який утримує малолітню дитину, вагітну дружину, суд оцінює в 10 тисяч гривень. Відповідно до ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу, або іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно із ст..277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Обрані позивачем способи спростування недостовірної інформації з огляду на спосіб її поширення - розповсюдження листівок є неприйнятними, оскільки опублікування спростування такої інформації в районній газеті «Ратнівщина» матиме наслідком доведення цієї інформації до відома населення всього району, а не лише жителів смт.Заболоття. Не буде досягнуто мети спростування негативної інформації і шляхом інформування відповідачем на сесії Заболоттівської селищної ради її депутатів, На думку суду, визнання судом факту недостовірності інформації про причетність позивача до вбивства є достатнім захистом порушеного права позивача на захист честі та гідності. Частково задовольняючи позовні вимоги (20 %), суд стягує з відповідача на користь позивача 120 грн витрат зі сплати судового збору та 400 грн витрат на правову допомогу.

Outcome: partial