Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] , уточнивши який остаточно просить суд стягнути з останнього на свою користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 11 337,93 гривень за період з 23.04.2013 року по 23.04.2019 року та змінити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 900,00 гривень збільшивши їх до 2500,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує в позовній заяві, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.02.2009 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . 14.02.2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.03.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно до повноліття дитини, однак згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 07.11.2014 року затверджено мирову угоду між сторонами, відповідно до якої розмір стягуваних аліментів було зменшено до 900,00 гривень в зв`язку з припиненням підприємницької діяльності відповідачем. Однак цей розмір аліментів, визначений за ухвалою суду на утримання дитини не відповідає витратам, яких вимагає утримання доньки, оскільки в зв`язку з швидкими темпами зростання цін та тим що збільшився розмір прожиткового мінімуму, значно зросли витрати та розмір аліментів є недостатнім, при цьому відповідач на даний час знову поновив зайняття підприємницькою діяльністю, а тому виникли підстави та необхідність в їх збільшенні. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення пені (неустойки) позивач також посилався на те, що в Обухівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні знаходиться на виконанні виконавчий лист по стягненню аліментів та згідно довідки розрахунку відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість в сумі 29 451,02 гривень за період з 23.04.2013 року по 23.04.2019 року. З огляду на викладене, позивач зазначає, що він має право на стягнення неустойки (пені) та збільшення розміру аліментів. Ухвалою судді від 22.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з урахуванням уточнень зроблених в частині позовних вимог щодо розміру стягнення неустойки та розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, представник позивача надав письмову відповідь на відзив, в якому вказує, що оскільки відповідач вкладає значні кошти в свою підприємницьку діяльність, то має можливість сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень визнав в частині стягнення суми пені (неустойки), а щодо збільшення розміру аліментів визнав частково, в сумі 2000,00 гривень. Окрім того, представником відповідача подано письмовий відзив та заперечення на позов та письмові пояснення, в яких він зазначає, що відповідач дійсно відновив зайняття підприємницькою діяльністю, але на даний час має невеликий дохід, та обтяжений кредитними зобов`язаннями і злісно не ухиляється від сплати аліментів, а намагається частково погашати заборгованість по аліментах і на даний час не має можливості сплачувати аліменти в розмірі заявленому позивачем. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 292 від 12.08.2019 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області та видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2013 року розірвано шлюб між сторонами, а за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14.06.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.04.2013 року. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області 07.11.2014 року визнану мирову угоду, укладену 07.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої змінено розмір стягуваних з відповідача аліментів та зменшено їх розмір до 900,00 грн. Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Зокрема, ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З довідки-розрахунку від 23.04.2019 року виданої Обухівським міськрайонним ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] по виконавчому листу № 2-878/13 від 21.10.2013 року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 23.04.2013 року по 23.04.2019 року становить 29 451,02 гривень. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Верховним Судом України в постанові від 1 червня 2016 року у справі N 6-535цс16 висловлена наступна правова позиція. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи те, що дії державного виконавця з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів не визнані протиправними, довідки-розрахунки заборгованості по аліментам не скасовані у судовому порядку та сума заборгованості по сплаті аліментів в судовому засіданні не оспорювалась відповідачем, суд приходить висновку про можливість здійснити розрахунок розміру пені на підставі наявних у справі доказів, який підлягає сплаті відповідачем. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином загальна сума неустойки (пені) за несплату аліментів в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення станом на 23.04.2019 року складає 11 337 грн. 93 коп. та стягненню з відповідача підлягає саме в такій сумі, оскільки позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, доведені належними і допустимими доказами та визнаються відповідачем, а отже позов щодо стягнення пені (неустойки) підлягає задоволенню. Виходячи з предмету позову, позивачем окремо заявлено вимоги до відповідача про збільшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.06.2013 року по справі 372/1896/13-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, розмір яких зменшеного відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 07.11.2014 року до 900,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд оцінивши надані докази в сукупності вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів що стягуються з відповідача на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 14.06.2013 року по справі 372/1896/13-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, розмір яких зменшено відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 07.11.2014 року до 900,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Після затвердження 07.11.2014 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру стягуваних з відповідача аліментів з 1 500,00 гривень до 900,00 грн. пройшов значний період часу та за цей час змінились обставини які впливають на розмір аліментів, що стягнені з відповідача в твердій грошовій сумі. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлено у розмірі 2027,00 грн. з подальшим його зростанням: з 01 липня - 2118,00 грн., з 01 грудня - 2218,00 грн. (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік"). Доказів відсутності можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі відповідачем не надано, відповідач працездатний, доказів на підтвердження поганого матеріального стану ним не надано, останній як встановлено в ході судового розгляду займається підприємницькою діяльністю та вкладає в це значні кошти, наявність кредитних заборгованостей не є підставою для звільнення його від обов`язку забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків належним чином суд, не вбачає оскільки відповідач є працездатним, матеріально забезпеченим. З врахуванням нестабільного та нерегулярного доходу відповідача, наявність значної заборгованості по аліментах, яку він намагається погашати, а разом з тим збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з моменту стягнення аліментів у розмірі 900,00 гривень, суд вважає, що відповідач має можливість в повній мірі та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , до досягнення нею повноліття у розмірі більшому, ніж 900,00 гривень, та вважає за можливе збільшити розмір стягуваних аліментів до 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а позовна вимога про збільшення розміру аліментів підлягає до часткового задоволенню. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині позивача збереження певного матеріального рівня утримання та буде відповідати його наявним сімейним обставинам. У відповідності до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у відшкодування судового збору у розмірі 704, 80 гривень за позовну вимогу про збільшення розміру аліментів та на користь позивача у розмірі 704, 80 гривень у відшкодування сплаченого судового збору за позовну вимогу про стягнення пені (неустойки).

Outcome: partial