Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що [PERSON] є її матір`ю, що стверджується свідоцтвом про народження. Батько [PERSON] помер [INFO] . На даний час вона досягла повноліття та є студентом денної форми навчання факультету «Сестринська справа» за контрактом Новоград-Волинського медичного фахового коледжу Житомирської обласної ради. Термін закінчення навчання: 30.06.2021 року. За навчання, проживання, харчування, проїзд до навчального закладу відповідач відмовляється надавати кошти. Відповідач працює, однак добровільно сплачувати аліменти відмовляється, не маючина утриманні інших неповнолітніх дітей. З підстав, передбачених ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів на період навчання, починаючи з моменту подачі заяви, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку. 21.09.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 28.09.2020 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю позивача, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Горщиківської сільської ради Коростенського району Житомирської області 25.01.2002 року. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2005 року, копія якого додана до позовної заяви. На даний час позивач навчається за контрактом у Новоград-Волинському медичному фаховому коледжі Житомирської обласної ради на факультеті «Сестринська справа» на денній формі навчання. Термін навчання становить з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Позивач перебуває на стаціонарному відділенні денної форми навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, несе загальновідомі витрати, пов`язані з навчанням, як то необхідність придбання паперу, ручок, зошитів, користування комп`ютерною та копіювальною технікою, тощо, а тому потребує матеріальної допомоги від матері на період навчання. Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що відповідач на підставі договору про надання освітньої послуги з підготовки молодшого спеціаліста №51 від 17.08.2017 року проводить оплату за навчання позивача. З врахуванням наведеного, доказів того, що відповідач спроможна надавати позивачу матеріальну допомогу в зазначеному у позовній заяві розмірі не подано. Також позивач не подала доказів про розмір пенсії, яку отримує у зв`язку зі смертю батька. З врахуванням наведеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період навчання в розмірі 1/8 частки від доходу щомісячно, за винятком періоду канікул, оскільки даний вид утримання аліментів пов`язаний саме із навчанням, а навчання студентів на канікулах припиняється, тому в цей період аліменти стягненню не підлягають. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial