Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води. Позов обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] , де позивач надає послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Вказує на те, що він, позивач, звертався до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачки заборгованості за вказані послуги. 23.04.2018р. Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з відповідачки заборгованості, який в подальшому скасовано. У зв`язку з тим, що відповідачка не здійснює оплату вказаних послуг, за період з 01.12.2016р. по 01.03.2018р. утворилась заборгованість у розмірі 10\~352 (десять тисяч триста п`ятдесят дві) гривень 54 коп., яку ЛМКП «Львівтеплоенерго» просить стягнути з відповідачки. Крім того, просить стягнути 152 (сто п`ятдесят дві) гривень 47 коп. 3% річних, 651 (шістсот п`ятдесят одна) гривень 38 коп. інфляційних витрат, 1762 (одна тисяча сімсот шістдесять дві) гривень 00 коп. судового збору. Представник позивача в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоч належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у її відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~розгляд справи\~проведено судом\~за відсутності\~осіб,\~які беруть\~участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки форми №2 з місця проживання про склад сім`ї і прописку №22 від 28.022018р., виданої ЖБК №40, відповідач, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . 23.04.2018 року Франківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ за заявою Львівського міського\~комунального підприємства\~«Львівтеплоенерго» про\~видачу судового\~наказу про\~стягнення з\~ [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» суми заборгованості в розмірі 11156,39 грн., який ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2018р. скасовано. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Договір Приєднання про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідно до закону України «Про житлово-комунальні послуги» та договору приєднання ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 01.07.2014р. відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та є договором про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води і вважається укладеним між: Львівським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Споживачем (власником/співвласником/балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і, в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Вищевказаним договором встановлено факт договірних відносин з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме ЛМКП Львівтеплоенерго» надав послуги відповідачці, яка такими послугами користувалася, але оплату не проводила. Згідно пункту 3 Правил користування тепловою енергією передбачено, що споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до частини 6\~статті 19 Закону України "Про теплопостачання"\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.\~ П.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про Житловов коунальні послуги» визначено, що індивідульаний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Матеріалами справи підтверджується, що у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість по сплаті за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, яка в добровільному порядку не погашена. Для спростування доводів позову відповідачка не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надала. Позивачем доведено, а відповідачкою не спростовано факту надання житлово комунальних послуг. В матеріалах справи містяться відповідні копії договору, розрахунків, які свідчать про належне виконання позивачем своїх послуг. Дані документи стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують факт надання відповідачці житлово-комунальних послуг, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування, оскільки не спростовуються відповідачкою. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, зважаючи на те, що в самій позовній заяві позивачем не обґрунтовано підстав для їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial