Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] 13.09.2014 року звернулася до суду з вищеназваним позовом. Заявою від 18.11.2014 року позивачкою збільшено розмір позовних вимог та подано до суду уточнену позовну заяву. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13.03.2014 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги ( надалі - Договір). Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався надати позивачу правову допомогу щодо поділу спільно нажитого майна подружжя: скласти та подати до суду позовну заяву, заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль та депозитний рахунок, представляти її інтереси в суді. У виконання умов договору, позивачка виплатила відповідачу гонорар в розмірі 6000,00 грн. та передала грошові кошти для сплати судового збору в розмірі 1500,00 грн. Відповідач запевнив її, що позов до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу подано, справа знаходиться в провадженні у судді Биканова І.Р., позов забезпечено накладенням арешту. Протягом тривалого часу відповідач запевняв, що справа знаходиться на розгляді і скоро буде вирішена. Однак, як з'ясувалося пізніше, позов до суду не подавався та суддя з таким прізвищем в суді не працює. За цей час, її чоловік продав все спільно нажите майно та переїхав жити до АР Крим, залишивши її без житла і без майна. Діями відповідача їй, позивачці, завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона не змогла захистити своє право власності, не тільки залишилася без належного їй майна, а й має грошові борги, що виникли в зв'язку із сплатою гонорару відповідачу та судового збору за звернення до суду з позовною заявою, тому вона змушена звернутися до суду та просить: розірвати договір про надання правової допомоги, зобов'язати відповідача повернути їй кошти в розмірі 7500,00 грн., стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 25000 грн., судові витрати - 2000,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] участі не приймала, скориставшись правом представництва відповідно до ст. 38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, розмір моральної шкоди просила визначити на розсуд суду, не заперечувала проти заочного розгляду справи . Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає вимогам ст.197 ЦПК України. Зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи згідно положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, в судовому засіданні встановлено, що між [PERSON], який діє на підставі Свідоцтва Дніпропетровської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури [NUMBER] від 20.02.2012 року, та [PERSON] 13.03.2014 року укладено договір б/н про надання правової допомоги щодо поділу спільно нажитого майна подружжя /а.с.8/. Відповідно п.п.1.1,1.2,1.3, 1.4 Договору відповідач зобов'язався надати правову допомогу по представленню інтересів позивачки в суді відповідно до умов Договору з усіма правами представника, передбаченими ЦПК України, складення необхідних документів для звернення до суду, процесуальних та інших документів /а.с.8/. Згідно п.4.2 Договору гонорар адвоката складає 6000,00 грн /а.с.8 зворот/, які, як стверджує позивач, нею було сплачено при укладенні договору 13.03.2014 року в повному обсязі. Позов позивачки про поділ майна спільно нажитого майна подружжя, за правилами підсудності, мав подаватися до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу. Позивач зазначає, що на сплату судового збору нею також було передано відповідачу грошові кошти в розмірі 1500,00 грн. Відповідачем [PERSON], відповідно до умов Договору, складено позовну заяву про поділ майна подружжя, заяву про забезпечення позову, виконано розрахунок позову, копії яких передано позивачці /а.с.9-12/. Однак, як вбачається з листа № 8425 від 17.07.2014 року позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна станом на 15.07.2014 року до суду не надходила та не розглядалася. Суддя Биканов І.Р. в Тернівському районному суді м.Кривого Рогу не працює /а.с.16/. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частинами 2,3,5 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Таким чином, позивачкою свої зобов'язання за Договором виконано в повному обсязі - сплачено відповідачу відповідно умов Договору гонорар за правову допомогу - 6000,00 грн та передано 1500,00 грн - на сплату судового збору ( який не сплачено, оскільки позов до суду не подавався), Відповідач , не з»явившись до суду, не надав на підставі ст.60 ЦПК України доказів того, що ним були належно виконані всі умови укладеного договору. Метою укладення Договору був захист майнових прав позивачки. Однак, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, права позивача на справедливий розгляд справи судом були порушені, оскільки вона не отримала належну їй за законом частину в спільно нажитому майні подружжя та, крім того, понесла значні матеріальні витрати. Суд вважає, що позивачем доведено підстави для розірвання Договору, укладеному між сторонами, тому суд задовольняє позов в цій частині та зобов'язує відповідача сплатити позивачці 7500,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 25000,00 грн. , яка полягає в тому, що вона звернулася до адвоката [PERSON], як до фахівця своєї справи, з метою отримання від нього кваліфікованої допомоги, яку він пообіцяв їй надати найкращим чином та в найкоротші строки, про які вона його повідомила. Але, відповідач своїх обіцянок не дотримався, не виконав всі умови укладеного між сторонами договору через що вона не змогла захистити своє право власності, оскільки її чоловік продав все спільне майно і із цими грошима виїхав жити до АР Крим. На даний час в неї немає ні грошей, ні майна, немає квартири де жити, гроші які вона сплатила відповідачу, як винагороду та судовий збір, взяла в борг і ці борги на даний час сплачує. Відповідно до ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом, що також роз'яснено судам в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (майнової0 шкоди» ( з змінами і доповненями). При укладенні Договору сторони в його умовах не передбачили стягнення моральної шкоди у разі невиконання його умов. Статтею 4 Закону України "Про захист прав споживачів", на який в обґрунтування своїх позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди посилається позивачка, передбачено що споживач під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. Інших підстав для відшкодування моральної шкоди Закон України «Про захист прав споживачів», яким регулюються спірні правовідносини, не передбачає. Таким чином, у справі відсутні обставини, з якими закон пов'язує право позивачки на відшкодування моральної шкоди, не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди і в укладеному між сторонами Договорі, тому суд відмовляє у задоволені цієї вимоги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи ( ч.1 ст.79 ЦПК України). До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. У зв'язку із зверненням до суду з позовом до відповідача [PERSON] позивачка змушена була звернутися за правовою допомогою до ТОВ «Юридична фірма Жук і Партнери», вартість якої складає 2000,00 грн, що підтверджується актом про надання правової допомоги від 18.11.2014 року /а.с.40/, квитанціями про оплату правової допомоги /а.с.39/, тому суд стягує з відповідача на користь позивачки 2000,00 грн. Оскільки, позивачку звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд стягує в дохід позивача з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial