Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з відповідача [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач є постачальником житлово-комунальних послуг, споживачем яких являється [PERSON] Відповідач зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та користується житлово-комунальними послугами, які надає позивач. Починаючи з квітня 2007 року відповідач не сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги в повному обсязі, в зв'язку із чим у період з квітня 2007 року по грудень 2012 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 4884,74 грн. В зв'язку із даними обставинами позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 4884,74 грн., а також суму 3 % річних в розмірі 852,29 грн. та інфляційні витрати в сумі 4482,75 грн. за час прострочення сплати грошових коштів, та відповідно стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання у якому просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки на час розгляду справи не повідомила, а тому суд вважає за можливе слухати справу у її відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за письмовою згодою представника позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Дане підприємство за відповідну плату здійснює забезпечення власників та наймачів жилих та нежитлових приміщень (споживачів) житлово-комунальними послугами (п. 2.2. статуту) Відповідно до довідки форми № 3 відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, які відповідачу за відповідну плату постачає позивач. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачами, а отже, і виникнення цивільних прав і обов'язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачів (водопостачання, опалення), а відповідачі отримують та користуються даними послугами та відповідно зобов'язані здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. Як було встановлено судом, починаючи з квітня 2007 року відповідач [PERSON] не сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги в повному обсязі. У зв'язку із цим у відповідача перед позивачем за період з квітня 2007 року по грудень 2012 року утворилася заборгованість, яка складає 4884,74 грн. (а.с.5). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Відповідно до ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 4884,74 грн. у повному обсязі. Що стосується вимог позивача в частині стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення сплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги, то вони підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Представником позивача також було надано розрахунок суми інфляційних втрат за період несплати відповідачем суми боргу за житлово-комунальні послуги, яка відповідно становить 4482,75 грн., а також сума 3 % річних в розмірі 852,29 грн. Разом із тим, відповідно до проведених судом розрахунків, сума 3 % річних та інфляційних втрат за час прострочення відповідачем сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги є арифметично більшими, ніж ті, які була нараховані судом. Таким чином, оскільки сума 3 % річних та інфляційних втрат, яку просить стягнути позивач перевищує фактичний розмір даної суми, відповідно до проведених судом розрахунків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 3888,25 грн. та суму 3% річних у розмірі 813 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, яка загалом становить 9604,87 грн. (4884,74+3888,25+831,88).

Outcome: partial