Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що КБ «Приватбанк» уклав із відповідачем кредитний договір 5 червня 2012 року № MR14RG128150060, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4288,81 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на прийняття Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», що складає договір кредитування між ним та банком. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, яким також передбачено порядок погашення кредиту, відсотків, комісії та відповідальність за порушення умов кредитування. Однак відповідач не виконав своїх зобовязань, на підставі чого заборгував банку 11736,81 грн. На підставі переліченого на 22 липня 2015 року заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 11736,81 грн. представник позивача просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутність, задовольнивши заявлені вимоги банку в повному обсязі та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ПАТ «КБ «Приватбанк» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Факт укладення договору 5 червня 2012 року між сторонами по справі підтверджується копією заяви позичальника від 5 червня 2012 року № MR14RG128150060, за якою КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 4288,83 грн. на споживчі цілі зі сплатою щомісячно відсотків за їх користування в розмірі 0,12 % на рік зі сплатою щомісячної винагороди банку в розмірі 128,24 грн. та зі строком повернення кредиту до 4 листопада 2013 року. При цьому позичальник зобовязався проводити повернення кредиту, відсотків та інших платежів щомісячною оплатою в розмірі 380,75 грн. Натомість при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту відповідач повинен сплатити банку пеню, розмір якої встановлюється Умовами та правилами за кожен день прострочення. Своїм підписом відповідач також підтвердив згоду на Умови та правила, а також на Тарифи банку (а. с. 5). За зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг (п. 1.5.20 та п. 2.4.5.5) передбачено право банку в разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань більш ніж на 30 днів або більш ніж на 90 днів відповідно вимагати у позичальника сплати штрафу в розмірі 500 грн. та 5% відсотків від суми боргу за кредитним договором (а. с. 10, 12). За п. 2.4.5.1 Умов та правил надання банківських послуг в разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення (а. с. 13). Зазначені санкції до позичальника за неналежне виконання ним умов кредитного договору дублюються в наведених банком Тарифах (а. с. 13). Зміна назви юридичної особи КБ «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та статутом ПАТ «КБ «Приватбанк» (а. с. 19, 20). Відповідно до положень ст. 599 ЦК України, за якими зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, та з урахуванням умов договору від 5 червня 2012 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання споживчого кредиту є діючою, тому повинна виконуватись згідно законодавства України та умов кредитного договору. З довідки-розрахунку заборгованості станом на 22 липня 2015 року вбачається, що за кредитним договором від 5 червня 2012 року борг [PERSON] перед банком складає 11736,81 грн., з яких борг по кредиту 3909,44 грн., борг за відсотками 3,19 грн., борг з комісії 769,44 грн., борг з пені 6019,65 грн., штраф фіксований 500 грн., штраф відсотковий 535,09 грн. (а. с. 4). Факт наявності заборгованості у позичальника у вказаному в розрахунку розмірі підтверджується умовами договору кредитування від 5 червня 2012 року, за яким передбачено порядок повернення наданого кредиту, сплати відсотків, комісії та неустойки за порушення його умов. Суд зазначає, що згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Однак умовами договору від 5 червня 2012 року закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне й те саме правопорушення, що стосується сплати подвійного штрафу за порушення позичальником одних й тих самих положень кредитного договору. Згідно ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. На підставі переліченого суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 500 грн. за кредитним договором, оскільки поняття фіксованого штрафу, що закріплене в Умовах надання споживчого кредиту, не відповідає поняттю штрафу, закріпленому в нормах цивільного законодавства, а також є подвійною цивільною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд також зазначає, що за ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором (понад 50% вартості продукції). За наданим банком розрахунком сума непогашеної компенсації (неустойки) позичальником за кредитним договором від 5 червня 2012 року становить суму нарахованої пені та відсоткового штрафу в розмірі 6554,74 грн. (6019,65 + 535,09 = 6554,74). Суд при цьому зазначає, що оскільки відповідно до умов кредитного договору від 5 червня 2012 року банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 4288,83 грн., то 50% вартості наданих КБ «Приватбанк» позичальнику послуг за цим договором становить відповідно 2144,42 грн. (4288,83 / 2 = 2144,42). Виходячи з положень ст. ст. 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов того, що за кредитним договором від 5 червня 2012 року встановлена судом сума компенсації в розмірі 6554,74 грн., є непропорційно великою за невиконання позичальником зобов'язань за вказаним договором, оскільки перевищує 50% вартості наданих банком послуг. Суд також зазначає, що загальна заборгованість позичальника перед банком за кредитом, за відсотками та за комісією складає 4682,07 грн. (3909,44 + 3,19 + 769,44 = 4682,07). Згідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 3 вересня 2014 року по справі № 6-100 цс 14, вбачається, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України, щодо загальних засад цивільного законодавства, та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З огляду на перелічене суд вважає, що для дотримання принципу добросовісності, недопущення істотності дисбалансу прав позичальника порівняно із правами банку за кредитним договором від 5 червня 2012 року, а також оскільки розмір заборгованості позичальника перед банком значно перевищує розмір збитків позивача, то у відповідності до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 551 ЦК України необхідним є зменшення розміру компенсації банку за порушення позичальником зобов'язань шляхом зменшення розміру встановленої судом неустойки та приведення її у співвідношення до 50% вартості наданих банком позичальнику послуг, тобто до розміру 2144,42 грн., що буде відповідати інтересам споживача та не порушуватиме його прав. Таким чином суд встановив, що [PERSON] заборгувала ПАТ «КБ «Приватбанк» загалом 6826,49 грн. (3909,44 + 3,19 + 769,44 + 2144,42 = 6826,49), тому вказана сума боргу повинна бути стягнута на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» з відповідачки. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (навіть, якщо його було сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Згідно копії платіжного доручення представниками банку було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. за подання до суду вказаного позову, на підставі чого на користь банку з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно до частки задоволених вимог в сумі 141,69 грн. (243,60 / 11736,81 х 6826,49 = 141,69).

Outcome: partial