Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом та просять суд: - визнати незаконним встановлений ПАТ «Криворіжгаз» режим нарахування обємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу, позивачів по справі; - зобовязати \~ \~ \~ \~ПАТ «Криворіжгаз»\~з 27.02.2017\~року поновити\~побутовим споживачам природного газу, позивачам по справі режим нарахування плати за спожитий природний газ відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року №203; - визнати за позивачами, побутовими споживачами природного газу право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз». - визнати, що ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Прозабезпечення комерційного облік природного газу» зобовязано в термін до 01.01.2018 року за власний рахунок здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників позивачам, побутовим споживачам природного газу. В обгрунтування\~вказаних вимог,\~позивачі зазначили,\~що На\~підставі постанови\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~від 30.09.2015\~№ 2500\~між позивачами\~та відповідачем\~був укладений\~публічний типовий\~договір постачання\~природного газу\~Споживачам.\~Відповідно до\~п.\~1.3.\~Типового договору\~розподілу природного\~газу,\~затвердженого Постановою\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~від 30.09.2015\~№ 2498,\~цей Договір\~є договором\~приєднання,\~що укладається\~з урахуванням\~вимог статей\~633,\~634,\~641\~та 642\~Цивільного Кодексу\~України на\~невизначений строк.\~Фактом приєднання\~Споживача до\~умов цього\~Договору (акцептування\~договору)\~є вчинення\~Споживачем будь-яких\~дій,\~які засвідчують\~його бажання\~укласти Договір,\~зокрема надання\~підписаної Споживачем\~заяви-приєднання\~за формою,\~наведеною у\~додатку 1\~(для\~побутових споживачів)\~або у\~додатку 2\~(для\~споживачів,\~що не\~є побутовими)\~до цього\~Договору,\~яку в\~установленому порядку\~Оператор ГРМ\~направляє Споживачу\~Інформаційним листом\~за формою,\~наведеною у\~додатку 3\~до цього\~Договору,\~та/або\~сплата рахунка\~Оператора ГРМ,\~та/або\~документально підтверджене\~споживання природного\~газу.\~Доказом факту\~приєднання всіх\~Споживачів до\~Типового договору\~розподілу природного\~газу є\~щомісячне споживанням\~ними природного\~газу та\~здійснення щомісячної\~сплати рахунків\~за спожитий\~природний газ.\~У звязку\~з цим,\~слід констатувати,\~що права\~та обовязки\~споживачів виникли\~з однієї\~підстави та,\~що предметом\~даного спору\~є однорідні\~права та\~обовязки. Права та\~обовязки Споживачів\~чітко визначені\~Типовим договором\~постачання природного\~газу Споживачам,\~а саме\~Розділом IV.\~Ціна,\~порядок обліку\~та оплати\~природного газу,\~Розділом V.\~Права та\~обов'язки\~Споживача та\~Розділом VI.\~Права і\~обов'язки\~Постачальника.\~Зміст типового\~договору,\~викладений постанові\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~від 30.09.2015\~№ 2500,\~констатує,\~що права\~та обовязки\~для всіх\~Споживачів є\~ідентичними.\~Сумлінно виконуючи\~всі умови\~даного договору\~Споживачі регулярно\~оплачували рахунки\~ПАТ .«Криворіжгаз»\~про сплату\~послуг за\~договором в\~терміни,\~визначені в\~рахунках.\~В свою\~чергу ПАТ\~«Криворіжгаз» в\~односторонньому порядку\~перестало виконувати\~свої зобовязання,\~визначені п.\~6.2.\~даного договору\~в частині\~забезпечення споживачів\~безперервним постачанням\~природного газу\~в порядку\~та на\~умовах,\~передбачених цим\~договором та\~забезпечення належної\~якість надання\~послуг з\~постачання природного\~газу відповідно\~до вимог\~чинного законодавства\~та цього\~договору.\~27.02.2017\~року ПАТ\~«Криворіжгаз» встановило\~Споживачам на\~будинок за\~адресою:\~м.\~Кривий Ріг,\~вулиця Макаренка,\~будинок №\~4\~загальнобудинковий вузол\~обліку газу.\~В березні\~2017\~року Споживачам\~стало відомо,\~що для\~них ПАТ\~«Криворіжгаз» в\~односторонньому порядку\~з 27.02.2017\~року почало\~нараховувати обєми\~використаного природного\~газу згідно\~показань загальнобудинкового\~прибору обліку\~газу.\~В березні\~2017\~року Споживачам\~стало відомо,\~що для\~них ПАТ\~«Криворіжгаз» в\~односторонньому порядку\~з 27.02.2017\~року почало\~нараховувати обєми\~використаного природного\~газу згідно\~показань загальнобудинкового\~прибору обліку\~газу.\~Пунктом 6\~Тимчасового положення\~про порядок\~проведення розрахунків\~за надання\~населенню послуг\~з газопостачання\~в умовах\~використання загальнобудинкового\~вузла обліку,\~затвердженого Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~16\~травня 2002\~року №\~620\~(в\~редакції постанови\~Кабінету Міністрів\~України від\~27\~січня 2016\~р.\~№ 46)\~визначено,\~що зняття\~та фіксація\~показань будинкового\~вузла обліку\~на будинок\~чи групу\~будинків та\~квартирних лічильників\~газу (за\~їх наявності)\~здійснюються представниками\~оператора газорозподільної\~системи та\~експлуатаційної організації\~щомісяця відповідно\~до узгоджених\~між сторонами\~договірних відносин\~щодо зняття\~показань будинкового\~вузла обліку\~та квартирного\~лічильника газу.\~Під час\~зняття показань\~можуть за\~бажанням бути\~присутні представники\~відповідних державних\~органів,\~мешканці будинку.\~ПАТ «Криворіжгаз»\~по теперішній\~час не\~уклав договору\~на зняття\~показань будинкового\~вузла обліку,\~не складено\~акт балансового\~розмежування зі\~схемою та\~акт зняття\~первинних показників\~лічильника та\~вводу лічильника\~в експлуатацію.\~Отже ПАТ\~«Криворіжгаз» неправомірно\~нараховує Споживачам,\~що проживають\~в будинку\~за адресою:\~м.\~Кривий Ріг,\~вулиця Макаренка,\~будинок №\~4\~плату за\~спожитий природний\~газ згідно\~показань загальнобудинкового вузла обліку газу. Дані доводи обґрунтовуються тим, що даний вузол по теперішній час документально не введений в експлуатацію. ПАТ «Криворіжгаз» не складено акту балансового розмежування зі схемою, акту зняття первинних показників лічильника та не отримано дозвіл власника будинку на його встановлення. У звязку з численними порушеннями процедури в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Макаренка, будинок № 4 існує вірогідність у завищенні фактичних показань лічильника з метою покладення на Споживачів додаткових витрат за спожитий природний газ. Фактично Споживачів будинку ПАТ «Криворіжгаз» усунуто від процедури щомісячного зняття показань загально будинкового прибору обліку газу. Не відомим є функціональний стан даного приладу та чи проходив він державну повірку. В липні 2017 року Споживачами будинку № 4 по вулиці Макаренка міста Кривого Рогу були проведені загальні збори співвласників багатоквартирного будинку. З метою забезпечення раціонального використання природних ресурсів та забезпечення оплати кожним Споживачем фактично спожитого обєму газу на даних зборах було прийнято рішення щодо ініціювання звернення власників квартир, які не обладнані індивідуальними лічильниками газу, до ПАТ «Криворіжгаз» з заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» на підставі статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Листом ПАТ «Криворіжгаз» від 06.09.2017 року № Кд 02.3.2-ЛВ-16104-0917 Споживачів було повідомлено, що ПАТ «Криворіжгаз» не передбачено фінансування робіт з встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку № 4 по вулиці Макаренка міста Кривого Рогу. Даний лист є документальним підтвердженням порушення ПАТ «Криворіжгаз» прав Споживачів на забезпечення та встановлення споживачам в квартирах індивідуальних газових лічильників до 01.01.2018 року. ПАТ «Криворіжгаз» фактично визнано, що забезпечувати Споживачів природного газу індивідуальними газовими лічильниками в термін до 01.01.2018 року підприємство не збирається. Дана правова позиція працівників ПАТ «Криворіжгаз» є неправомірною, оскільки побутовим споживачам було відмовлено у забезпеченні та встановленні індивідуальними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз». Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу», суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: - \~ \~ \~ \~комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; - \~ \~ \~ \~для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; - \~ \~ \~ \~тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу» з метою забезпечення повного комерційного (приладового) обліку природного газу в побуті відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території було зобовязано вжити заходи до оснащення в повному обсязі квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу: до 01.01.2016 року - якщо природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; до 01.01.2018 року, - якщо природний газ використовується тільки для приготування їжі. Відповідно до постанови НКРЕКП від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті [PERSON] Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування роздільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». ПАТ «Криворіжгаз» на протязі 2011-2017 років приймав від НАК «Нафтогаз України» природний газ та здійснював його постачання Споживачам. Таким чином, забезпечити комерційний облік природного газу кожному Споживачу будинку № 4 по вулиці Макаренка міста Кривого Рогу зобовязане газорозподільне підприємство - ПАТ «Криворіжгаз» в термін до 01.01.2018 року. При цьому, Закон відокремлює категорії споживачів за видами споживання та не передбачає обов'язку встановлювати загальнобудинковий лічильник замість індивідуальних лічильників газу в квартирах кожного споживача газу. Крім того, будь-яких пільг для визначення черговості встановлення газових лічильників чинне законодавство не передбачає. Слід відзначити, що ПАТ «Криворіжгаз» є суб'єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на території Інгулецького району м. Кривого Рогу. Згідно структури тарифу для Споживачів на послуги розподілу природного газу ПАТ «Криворіжгаз» в період з 2011 року по теперішній час закладається встановлення квартирних лічильників газу, як це передбачено статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», де визначено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, тобто покладено на ПАТ «Криворіжгаз». Даний факт підтверджується постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг з додатками. В судовому засіданні сторона позивача повністю підтримала вимоги позову у повному обсязі, просили задовольнити їх. Сторона відповідача просили відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що позивачі зареєстровані та проживають в будинку 4, по вулиці Макаренко в м. Кривий Ріг (том 1, а.с. 13-58) та є споживачами природного газу, який їм надає ПАТ «Криворіжгаз». Вказані обставини визнані сторонами та не оспорюються. 27.02.2017 року ПАТ «Криворіжгаз» встановило Споживачам на будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Макаренка, будинок № 4 загальнобудинковий вузол обліку газу та з цього часу почав нараховувати обєми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу. Вказані обставини також визнані сторонами та не оспорюються. Спір між сторонами виник з того приводу, що на думку позивачів ПАТ «Криворіжгаз» неправомірно нараховує Споживачам, що проживають в будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Макаренка, будинок № 4 плату за спожитий природний газ згідно показань загальнобудинкового вузла обліку газу, обгрунтовуючи доводи тим, що даний вузол по теперішній час документально не введений в експлуатацію, ПАТ «Криворіжгаз» не складено акту балансового розмежування зі схемою, акту зняття первинних показників лічильника та не отримано дозвіл власника будинку на його встановлення. Отже, га думку позивачів, у звязку з численними порушеннями процедури в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Макаренка, будинок № 4 існує вірогідність у завищенні фактичних показань лічильника з метою покладення на Споживачів додаткових витрат за спожитий природний газ, при цьому фактично Споживачів будинку ПАТ «Криворіжгаз» було усунуто від процедури щомісячного зняття показань загально будинкового прибору обліку газу і залишається не відомим стан даного приладу та чи проходив він державну повірку. У свою чергу ПАТ «Криворіжгаз» не погодилось з обставинами, викладеними у позовній заяві та звернуло увагу суду на наступні обставини - 21 грудня 2017 року N 2260-VIII було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», які набрали чинності 19.01.2018. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Згідно ч. 2 ст. З Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. У разі ненадання співвласниками багатоквартирного будинку згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника газу суб'єктам господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу індивідуальними лічильниками газу, а строк забезпечення встановлення лічильників газу встановлено до 01.01.2021 року. За вищевказаних обставин відповідач зазначає, що з 19.01.2018 набули чинності зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», у звязку з чим предмет спору, з яким звернулись позивачі на теперішній час відсутній, а позов на підставі змін до Закону є передчасним, та таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачі є споживачами природного газу, а відповідач\~ПАТ «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ, виконавцем\~комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відповідно до ст. 14 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Судом також встановлено, що тарифи на газопостачання відносяться до першої групи. Згідно ст.19 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як передбачено ст. 20 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 20 цього Закону, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 1.3. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Судом встановлено, що позивачі приєдналися до цього типового договору розподілу природного газу, так як щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. Права та обовязки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме Розділом IV. «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», Розділом V. «Права та обов'язки споживача» та Розділом VІ. «Права і обов'язки постачальника». Зміст типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500, констатує, що права та обовязки для всіх споживачів є ідентичними. Згідно п. 2.1. даного договору,\~ПАТ «Криворіжгаз»\~взяло на себе зобов'язання постачати природний газ споживачам, в необхідних обємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов'язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Нормою ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язків для виконання сторонами. Згідно із вимогами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.21 ч.2 п.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Згідно ст. 30 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій. Згідно Постанов НКРЕКП «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу»,\~\~ що були затверджені за період з 2011 року по 31.05.2017 рік, регулятором, до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб.м. природного газу. Так, згідно Додатку №1 до Постанови НКРЕКП №150 від 28.12.2011 року, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 м.куб. природного газу, які становлять 6,96 грн., а згідно Додатку №1 до Постанови НКРЕКП №1625 від 27.09.2016 року, в структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 м.куб. становлять 25,20 грн. Судом встановлено, що позивачі проводили оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних. Таким чином, відповідач зобовязаний надавати послуги, які оплачені позивачами та відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов'язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Також суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції,\~права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення та ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Судом встановлено, що позивачі висловили волевиявлення на встановлення індивідуальних лічильників газу, а тому це їх волевиявлення не може бути порушеним. На переконання суду задоволення волевиявлення позивачів буде відповідати зазначеній державній політиці в сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню. На переконання суду, встановлення позивачам індивідуальних лічильників буде забезпечувати оплату кожним з них саме того обєму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства як справедливість. Тому відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. Обговорюючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Судом встановлено, що саме на відповідача покладений обовязок встановлення лічильників газу, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Як встановлено судом, відповідач не вживав будь яких заходів для фінансування вказаних робіт за рахунок будь-якого бюджету. Звертаючись до відповідача, позивачі висловили волевиявлення про те, щоб індивідуальні лічильники були встановлені за рахунок відповідача. Як передбачено ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що позивачі проводили оплату послуг з газопостачання згідно тарифу, до якого були включені витрати на встановлення лічильників газу, а відповідач на умовах оплати такого тарифу надавав послуги з газопостачання. Таким чином, між позивачами та відповідачем вже вкладений договір стосовно встановлення лічильників та оплати цих робіт і додаткового врегулювання це питання не потребує. У свою чергу, судом втсановлено, що питання щодо визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18). За результатом розгляду вказаної справи було прийнято постанову від 07 листопада 2018 року та викладено такі правові висновки. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні\~відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках,\~в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII, \~тільки для приготування їжі до 01 січня 2021 року.) У частині першій статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Відповідно до пунктів 1.11.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі Типовий договір), цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до обєктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» фізична або юридична особа чи фізична особа підприємець, обєкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі газорозподільних систем. Встановивши, що позивачі є споживачем природного газу, проводили оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі - безпосередньо індивідуальних,\~просили встановити їм індивідуальні газові лічильники,\~а\~ПАТ «Дніпропетровськгаз» оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням, суд прийшов правильного висновку, що саме на\~ПАТ «Дніпропетровськгаз»\~покладений обовязок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обовязку на споживачів є неправомірним. Відмова\~ПАТ «Дніпропетровськгаз»\~встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. \~\~\~\~ Права та обовязки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов'язки споживача» та розділом VІ «Права і обов'язки постачальника». Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обовязок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильнику газу не може бути порушеним. Оскільки, згідно пункту 2.1 Типового договору ПАТ «Криворіжгаз»\~взяло на себе зобов'язання постачати природний газ споживачу в необхідних обємах (обсягах), а він взяв на себе зобов'язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором, позивачі\~не відмовлялись від встановлення загальнобудинкового вузла обліку спожитого газу, а просили встановити їм індивідуальний газовий лічильник, слід зробити висновок, що ПАТ «Криворіжгаз» прийняло незаконне рішення про зміну режиму нарахування об'ємів природного газу побутовим споживачам. У зв'язку з тим, що дане судове рішення ухвалюється після 01.01.2018 року вимога позову про зобов'язання відповідача встановити лічильники до 01.01.2018 року в частині зазначення дати зобов'язання залишається без задоволення, тобто вказана вимога задовільняється без визначення певної дати.

Outcome: partial