Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Представник позивача Коваленко В.В., яка діє в інтересах [PERSON] 16.10.2019 звернулася до Голопристанського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 6684,08 грн, а також 20000грн моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , 28.07.2017 близько 14:00години, знаходячись за адресою: [ADDRESS] , наніс [PERSON] два удари кулаком правої руки по спині, в область поясниці, в результаті чого відповідно до висновку судової медичної експертизи №6-21/ГП від 23.04.2019 спричинено тілесні ушкодження у виді крововиливів у м`які тканини в область спини, які виникли в результаті тупого предмету та відносяться до легких тілесних ушкоджень. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження №12018230150001952 від 10.11.2018. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 серпня 2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зі змісту ухвали вбачається, що достовірність доказів, на яких ґрунтувалося обвинувачення [PERSON] не викликає сумніву щодо вчинення обвинуваченим діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, однак враховуючи закінчення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності цивільний позов в кримінальній справі залишено без розгляду. З часу вчинення кримінального правопорушення та до дня подачі позовної заяви, [PERSON] жодного разу не звернувся до потерпілого [PERSON] , з метою відшкодування позивачу фактичних матеріальних витрат, які він поніс у зв`язку з своїми протиправними діями. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, що у ньому зазначені, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив суду не надав. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 серпня 2019 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Суд дійшов висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підлягає закриттю з підстав передбачених ст.284, ст.286 КПК України, оскільки враховуючи те, що достовірність доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, не викликає сумніву, діяння, яке поставлено останньому за провину дійсно мало місце та містить склад злочину, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ст.49 КК України, минув. У даному кримінальному провадженні [PERSON] визнаний потерпілим. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказаною ухвалою встановлено, що [PERSON] обвинувачувався в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, а саме в тому, що 28.07.2017 близько 14.00 години в м . Гола Пристань, Херсонської області, знаходячись за адресою: по вул .Троїцька , 60 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, наніс два удари кулаком правої руки в область поясниці [PERSON] , заподіявши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] за викладених вище обставин вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження. Цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду, що не позбавило учасників процесу звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Наведені положення цивільного законодавства повністю узгоджується з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6, згідно з яким передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З матеріалів справи вбачається, що винними діями відповідача [PERSON] завдано шкоду [PERSON] всього на суму 5863,22 грн., що підтверджується наданими суду для огляду оригінали чеків з аптеки та їхніми копіями в матеріалах справи (а.с. 9-11). Отже, задоволенню матеріальної шкоди в сумі 5863,22грн. підлягають задоволенню, в іншій частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів заявленої в позові суми. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про спричинення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ч.ч. 1-3, ч. 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд визнає аргументованими доводи позивача щодо спричинення йому немайнової шкоди внаслідок душевних страждань у зв`язку із протиправними діями відповідача, що спричинило зміну звичайного способу життя [PERSON] . Разом з тим, позивачем у повній мірі не доведено підтвердження заподіяння йому моральних страждань, що виражалося в душевних хвилюваннях та стражданнях, пов`язаних з його непередбачуваним лікуванням та неминучі матеріальні втрати, які поставили позивача в скрутне матеріальне становище, викликаних діями відповідача, саме у заявленому розмірі відшкодування моральної шкоди на суму. Так, суду не представлено належних та допустимих доказів наведених в обгрунтуванні спричинення моральної шкоди обставин тривалої емоційної напруги, нервозності, почуття образи та остраху позивача за загрозу своєму життю, натомість відомостей про визнання цих обставин та розміру оспорюваного немайнового відшкодування відповідачем суду не представлено, що не позбавляє позивача його обов`язку їх доказування у відповідності до вимог принципу цивільного судочинства - змагальності сторін. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також встановлених судом обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 5000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial