Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в якому просить визначити наступний порядок участі батька у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]: тричі на тиждень, а саме: кожного понеділка, середи і п'ятниці після відвідування дитиною дитячого садка з 16-45год. до 19-00год.; кожну першу і третю суботу місяця з 12-00год суботи до 12-00год. неділі, тобто протягом доби; двічі на рік (влітку та взимку), протягом двох тижнів, надати можливість для його спільного відпочинку разом з дитиною у межах України. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначив, що з відповідачем [PERSON] з 01.09.2007року вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя у них 21.09.2011року народився син [PERSON]. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.05.2014року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. На цей час, їх дитина, після розлучення залишилася з матір'ю. Між ними, батьками дитини, відбулася домовленість, згідно умов якої кожного понеділка, середи і п'ятниці після відвідування дитячого садочка у 16-45год він забирає дитину і проводить з ним час. У випадку, якщо дитина не пішла до садка, вони з [PERSON] домовляються телефоном коли і де саме він зможе зустрітися з хлопчиком. Так було до 21.10.2015року, але у цей день він запізнився на зустріч з дитиною , і з цього приводу [PERSON] у присутності сина влаштувала скандал, на що він змушений був з письмовою заявою звернутися до міліції. З того часу протягом трьох місяців колишня дружина позбавила його можливості спілкуватися з власною дитиною і приймати участь у його вихованні. За цей час він змушений був звернутися до Служби у справах дітей Московської районної в м.Харкові державної адміністрації, де йому роз'яснили про право звернутися до суду з позовною заявою про визначення порядку його участі у вихованні дитини. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], фактично мешкає в [ADDRESS]. Будь-якого спілкування з приводу мирного вирішення питання його участі у вихованні дитини колишня дружина уникає, його неодноразові спроби вплинути на неї, переконати її в необхідності змінити своє ставлення до цього питання і дозволити йому нарівні з нею виховувати сина ніяких результатів не принесли. Приводом звернення до суду являється протиправна поведінка [PERSON], яка з невідомих причин позбавила його права участі у вихованні дитини і продовжує перешкоджати йому зустрічатися і спілкуватися з сином. Він має бажання, сили і час для спілкування зі своїм сином, не має шкідливих звичок, фізично і психологічно здоровий, жодних обставин, які б могли обмежити реалізацію його батьківських прав стосовно дитини немає. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтувала тим, що підставою розірвання шлюбу було агресивне ставлення до неї, сварки в присутності сина, вживання ненормативної лексики. Після розірвання шлюбу вона намагалася створити умови для спілкування [PERSON] з сином. В той же час [PERSON] не бажав приймати участь у вихованні сина. В ті моменти, коли він залишався з сином на одинці за її відсутності, [PERSON] демонстрував сину відеоролики із своєю участю, які носили агресивний характер та містили елементи еротичного характеру, що є неприпустимим. Зазначені обставини приводили до конфліктів, що негативно впливало на сина. Крім того, [PERSON] не бажав виконувати рекомендації лікаря щодо харчування сина, а саме не дотримувався встановленої дієти, необхідної для здоров'я дитини, слідством чого були приступи бронхоспазму. Наслідки таких дій є необхідність прийняття гормональних препаратів. [PERSON] матеріальної допомоги не надавав та не надає, не забезпечує сина необхідним одягом, медичною допомогою, не робить нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини, що свідчить про ігнорування відповідачем своїми обов'язками. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх обов'язків по утриманню дитини, вона була вимушена звернутися до Московського районного суду м.Харкова з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Вихованням, доглядом за сином, його забезпеченням, яке полягає в придбанні одягу, продуктів харчування, придбання ліків, оплаті лікарів, забезпечення соціально-побутових умов, забезпеченні відпочинку займається вона особисто. Невиконання [PERSON] покладених на нього законодавством обов'язків, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Крім того, [PERSON] зазначила, що, що у відношенні [PERSON] порушувалась кримінальна справа за ч.2ст.307, ч.2 ст.309 КК України. [PERSON] тривалий час перебував під вартою. Справа перебувала в провадженні Московського районного суду м.Харкова з 2003року. Звільнено з-під варти [PERSON] в 2004році. 28.10.2015року [PERSON] скоєно кримінальне правопорушення у відношенні неї в присутності сина. Ним завдано їй тілесні ушкодження, які згідно висновку фахівця з питань судової медичної експертизи від 02.11.2015року віднесено до легких тілесних ушкоджень. Зазначена обставина підтверджує жорстокість [PERSON] В даний час Дзержинським відділом поліції ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення за ч.1ст.125 КК України. Після скоєного відносно неї кримінального правопорушення у присутності сина, у нього виникло відчуття страху, неспокійний сон. Він не бажає спілкуватися з [PERSON] та відчуває страх щодо такого спілкування. Відповідно висновку психолога [PERSON] її сину необхідно створити безпечні, захищені умови життя. Враховуючи зазначене, вважає, що [PERSON] може завдати шкоди їй та синові, у зв'язку із чим він повинен бути позбавлений батьківських прав. В судовому засідання позивач [PERSON] свій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, наголосивши на тому, що він бажає виконувати батьківські обов'язки щодо сина, однак йому перешкоджає в цьому [PERSON] Звернення його до суду з вище вказаним позовом є підтвердженням його бажання піклуватися про сина та виховувати його. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення вимог первинного позову [PERSON] заперечували. Вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити з підстав викладених у позові. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Рішення по справі прохав прийняти з урахуванням висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Відповідно до вимог ст.171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки через свій ранній дитячий вік (4 роки) він не в змозі чітко і ясно висловити свою думку щодо позовних вимог [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідків з боку позивача [PERSON]: [PERSON], [PERSON] [PERSON], свідків з боку позивача за зустрічним позовом [PERSON]: [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 01.09.2007року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] року у сторін народився син [PERSON] ( а.с.7). Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.05.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Після розірвання шлюбу між сторонами, малолітній [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.04.2016року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] у розмірі ? частки щомісяця з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 19.02.2016року і до досягнення сином повноліття (а.с.73) Згідно висновку інспектора ЦВП Дзержинського відділу поліції (м.Харків) ГУ НП в Харківській області капітана поліції Доценко О.М. було розглянуто звернення [PERSON] від 28.01.2016року, щодо вжиття заходів щодо [PERSON], [PERSON], [PERSON], які нібито перешкоджають його зустрічам з сином [PERSON], [INFO]. У ході розгляду матеріалу встановити об'єктивні дані, які б вказували на ознаки вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, не виявилося можливим. [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання у цивільно-правовому порядку (а.с.42). Згідно довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОЗОН» від 29.07.2015року, малолітній [PERSON] разом із матір'ю [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.51). Як було встановлено судом, фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно Акту обстеження умов проживання від 21.04.2016року за адресою: фактичного проживання дитини умови проживання добрі. Квартира чиста, затишна, тепла. Обладнана необхідними меблями, побутовою технікою та іншими речами повсякденного вжитку. Квартира безпечна для проживання дитини. Малолітній [PERSON] займає разом із матірю окрему кімнату. Малолітній має окреме спальне місце, місце для зберігання речей та іграшок. Дитина забезпечена усім необхідним для виховання та розвитку. Багато іграшок та розвиваючих ігор. Взаємовідносини між членами родини доброзичливі, привітні. Дідусь та бабуся допомагають у вихованні внука (а.с.100). Згідно інформації адміністрації КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №101 Харківської міської ради від 29.03.2016року, [PERSON] відвідував заклад з 14.04.2015року, відрахований із закладу 16.01.2016року. Зі слів вихователів, дитину приводила та забирала із закладу завжди мати. Взаємовідносини між матір'ю та сином доброзичливі. Дитина завжди виглядала чистою та охайною. Мати цікавилась успіхами дитини, відвідувала заходи із участю сина. Хлопчик у закладі поводився спокійно, врівноважено, мав товариські стосунки з однолітками, не дратівливий. З дорослими поводився чемно, сумлінно виконував всі їхні доручення, спокійно реагував на зауваження. Зауважень з боку адміністрації та педагогічних працівників до матері не було. (а.с.93). Згідно інформації тренерів скелелазного центру «Muraway», на тренування дитину вчасно приводила та забирала мати, регулярно здійснювала оплату, батько дитини в центрі не з'являвся (а.с.97). Згідно інформації ФО-П «[PERSON]» від 30.03.2016рн, [PERSON] відвідував заняття в «Helen Doron Англійський» з вересня 2015 року по березень 2016 року у супроводі матері. Оплата занять проводилась [PERSON].(а.с.96). Згідно інформації ФО-П «Кабан Дмитро Євгенович» [PERSON] самостійно сплачувала футбольні тренування [PERSON] у футбольному клубі для дошкільників «Футбік» з 01.09.2015 року. Дитину на заняття приводить тільки мати або дідусь [PERSON] Батька дитини в клубі з початку відвідування дитиною тренувань до теперішнього часу не було (а.с.95). Згідно довідки ФО-П «[PERSON]», [PERSON] відвідує інноваційну студію «ЛКЛУБ». На заняття ходить регулярно у супроводі дідуся, [PERSON] Оплату здійснює мати або дідусь (а.с.98). Згідно інформації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №4» від 07.04.2016року, малолітній [PERSON] перебуває під наглядом фахівців закладу з жовтня 2014року. За період спостереження викликів додому лікаря-педіатра не зареєстровано. За медичною допомогою хлопчик звертався в заклад в супроводі матері або дідуся (а.с.94). Згідно консультативного висновку лікаря приватного підприємства «ЯСЕН» МЦ «Ваш ребенок» від 19.05.2016року, дитині [PERSON] [PERSON] встановлений діагноз: «неорганічний енурез психогенно обумовлений» (а.с.92). Згідно довідки Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №2 від 25.05.2016року, [PERSON] знаходився на прийому у лікаря дитячого невролога з діагнозом: «затяжний невротичний стан. Енурез» (а.с.91). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №2, [PERSON] знаходився у стаціонарі з 20.05.2016року по 27.05.2016року. Повний діагноз: «бронхіальна астма ІІ ступеню приступний період. Затяжний невротичний стан. Енурез» (а.с.90). Питання щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], або доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, що підтверджується висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 21.06.2016року, відповідно до висновку Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування , вважає за не доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], та вважає за доцільне встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], визначивши час: щосереди з 16-45год. до 19-00год.; 1,3 суботи та 2, 4 неділя місяця з 09-00год до 12-00год. (а.с.114-118). Крім іншого, із вище вказаного висновку вбачається, що згідно довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тимурівців 31, літ.Г-5», батько дитини, [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (договір оренди (найму житлового приміщення) від 25.02.2016). Згідно акту обстеження умов проживання від 04.03.2016 за адресою фактичного проживання [PERSON] умови проживання задовільні. Житлове приміщення (квартира) складається з однієї кімнати. Санітарно-гігієнічний стан приміщення відповідає нормам. В кімнаті наявний розкладний диван, шафа для одягу та особистих речей, комод, комп'ютерний стіл, комп'ютер. Квартира обладнана всіма необхідними меблями та побутовою технікою. [PERSON] офіційно не працює. На підтвердження його участі у матеріальному утриманні дитини надав копії квитанцій Приватбанку, які підтверджують його періодичні грошові перекази на ім'я [PERSON] та [PERSON] Згідно наданих медичних довідок, медичних протипоказань щодо виховання та спілкування з дитиною немає. На засіданні 10.05.2016р Комісія ухвалила рекомендувати батькам дитини провести обстеження психоемоційного стану малолітнього [PERSON]. За результатами психологічного обстеження дитини, проведеного 02.06.2016 року членом Комісії - практичним психологом [PERSON] встановлено, що на момент проведення діагностування, [PERSON] знаходиться в нестабільному емоційному стані, відчуває сильне емоційне навантаження, з яким не може впоратися самостійно, а також, відчуває психологічний дискомфорт у зв'язку із порушенням звичних соціальних ролей батьків. Однак, емоційний зв'язок з обома батьками присутній. Для подальшої соціалізації дитини необхідно виключення психотравмуючої ситуації маніпулювання батьками особистістю [PERSON] для досягнення власних цілей, встановлення єдиних вимог і заохочень в системі виховання дитини. В протилежному випадку можливі порушення особистісного розвитку дитини та його соціалізації. В судовому засіданні [PERSON] зазначила, що 28.10.2015 року на ескалаторі метро у присутності дитини виник конфлікт з [PERSON] із нанесенням їй легких тілесних ушкоджень, на підтвердженні цього мається Висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 02.11.2015р та 11.05.2016р.(а.с.48,76). За даним фактом Дзержинським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відкрито кримінальне провадження за ст. 125 ч.1 КК України (а.с.49). Як наслідок, дитина налякана та категорично відмовляється зустрічатися з батьком, що стало приводом звернення матері дитини за консультацією до психолога. Як зауважила мати дитини, за станом здоров'я дитина потребує гіпоалергенного побуту, дієти, та тривалого курсу лікування, але не враховуючи психологічний стан та стан здоров'я дитини, [PERSON] наполягає на побаченнях з дитиною, що на даний час є шкідливим для здоров'я та суперечить його інтересам. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. З ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У відповідності до положень ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають рівні як права так і обов'язки стосовно її виховання. Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки на підставах, передбачених ч.1 ст. 164 СК України лише у випадках їх винної поведінки, а саме: якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При цьому, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачами заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про їх інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] суду не надано переконливих доказів на підтвердження винної поведінки [PERSON] щодо малолітнього сина, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] не підлягають задоволенню. Враховуючи вік дитини, обставини справи, поведінку обох батьків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення способів участі батька у вихованні дитини підлягають задоволенню частково. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Дана норма передбачає у першу чергу, щоб саме батьки , виявляли до дитини повагу та ставилися до неї як до особистості, враховували її бажання, інтереси, потреби. Малолітня дитина чотирьох років, хлопчик, дійсно прихильний більш до матері, яка з ним спілкується багато часу і така прихильність є природною. Але, лише мудра поведінка матері, яка любить свою дитину та поважає її, може створити здорову атмосферу спілкування сина з батьком, який проживає окремо і має рівне право на виховання сина. Посилання [PERSON] на те, що син не бажає спілкуватися з батьком не є підставою обмежувати ці зустрічі, так як до кожної зустрічі дитину потрібно підготувати, а саме, створити для неї позитивний настрій на зустріч, що повністю залежить від матері. Батько ж повинен своїми діями підтримувати цей позитивний настрій дитини, проявляти обережність у спілкуванні та відчувати її прихильність до нього. Лише люблячі батьки наділені властивостями, в супереч своїм інтересам і амбіціям, у першу чергу враховувати інтереси дитини, відчувати її настрій і ніколи не дозволяти ображати один одного у її присутності. Якщо таке відбувається, такі зустрічі не бажані, бо вони негативно впливають на дитину та можуть призвести до її захворювання. Враховуючи те, що між колишнім подружжям склалися не дуже доброзичливі відносини, так як вони стали з'ясовувати спірні питання не шляхом знаходження компромісів в результаті мирного спілкування, а шляхом судових тяжб, суд вважає, що на початковому етапі вирішення питання про спілкування сина з батьком необхідно обрати більш обережний режим( враховуючи також і те, що батько був обмежений деякий час у спілкуванні з сином, а тому хлопчикові необхідно надати час щоб зрозуміти необхідність для неї у цих зустрічах), а саме спілкування батька щосереди з 16-45год. до 19-00 годин. І лише після того, як батьки на перше місце поставлять інтереси дитини та під час зустрічей з нею створять для неї позитивний настрій, можливо надати батькові зустрічатися з сином більш тривалий час. Судом враховано також те, що дитина деякий час не спілкувалася з батьком. Враховано прихильність дитини до матері, її малолітній вік та необхідність того, щоб пройшов деякий час для того щоб дитина звикла до зустрічей з батьком, завдяки зусиллям обох батьків. Фактично, батькам наданий час на розуміння того, що їх неприязнь у відносинах не може впливати на дитину, яка повинна відчувати любов обох батьків до неї і повагу батьків один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: partial