Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 37782,80 грн., а також стягнення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 377,82 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27.08.2007 року між ПАТ КБ "Приват Банк" відповідачем укладено договір № HAXRRX11360519, у відповідності до умов якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 1945,44 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору відповідач зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. У порушення умов кредитного договору № HAXRRX11360519 від 27.08.2007 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 16.04.2014 року має заборгованість - 37782,80 грн., яка складається з наступного: 9021,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 571,92 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 25913,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1775,37 грн. - штраф (процентна складова). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити та підтвердив обставини, викладені у заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що в порушення умов надання споживчих кредитів фізичним особам, [PERSON] не підписувалися та не були передані умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт), а було підписано лише заяву позичальника. Також представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, в якій він зазначає, що оскільки останній платіж відповідачем було здійснено у 2009 році, а строк позовної давності становить три роки, тому забороняється вимагання повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № HAXRRX11360519 від 27.08.2007 року [PERSON] (далі - Відповідач) 27.08.2007 року отримав кредит у розмірі 1945.44 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем виникли договірні відносини з приводу надання останньому кредитних коштів. Договір від 27.08.2007 року складається з Заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Згідно Умов відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. При цьому, посилання відповідача на відсутність підписання саме кредитного договору не можуть бути прийняті до уваги, оскільки своїм підписом на заяві позичальника від 27.08.2007 року, він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Суд зазначає, що дією, яка свідчить про визнання особою свого боргу, серед іншого, є погашення нею частини заборгованості. Згідно виписки по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що після закінчення строку дії договору, здійснювалась дія з погашення заборгованості, а саме останній платіж здійснено 16.11.2010 року. Вчинення відповідачем 16.11.2010 року дії з погашення заборгованості, позовна давність перервалась. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Проте, згідно п. 5.5 п. 5 Умов та правил надання банківських послуг, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, а тому, звернувшись до суду з даним позовом 16.04.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено строк позовної давності, а тому підстави для застосування п. 4 ст. 267 ЦК України відсутні. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 1062 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч .1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З позовної заяви встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання. В зв`язку з викладеним, згідно наданих позивачем розрахунків станом на 16.04.2014 року [PERSON] має заборгованість, яка становить - 37782.80 грн., та складається з наступного: - 9021.67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 571.92 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 25913.84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також, в зв'язку з порушенням відповідачем умов договору позивачем нараховано штрафні санкції, а саме: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1775,37 грн. - штраф (процентна складова). Проте, суд не погоджується з нарахованим позивачем розміром пені в розмірі 25913,84 грн. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Встановивши, що загальна сума боргу становить 37782,80 грн., а сума пені - 25913,84 грн., суд приходить до висновку, що нарахована пеня значно перевищує збитки, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до розміру основного боргу, а саме з 37782,80 грн. до 13814,40 грн. (37782,80 грн. - 25913,84 грн. = 11866,96 грн. + 1945,44 грн. = 13814,40 грн.), в зв'язку з чим стягує з [PERSON] зазначену суму на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати просуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, в зв'язку з чим стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 188,91 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial