Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та скасування заборгованості по сплаті аліментів. В обґрунтування вимог позову [PERSON] зазначає, що з 21.08.2010 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2012 року шлюб між сторонами був розірваний. 25.09.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було визначено місце проживання сина разом з відповідачем. 26.08.2014 року рішенням цього ж суду з позивачки на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. починаючи з 04.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 16.10.2018 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області було визначено місце проживання дитини з позивачем за адресою: [ADDRESS] . За вказаних обставин відпали підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання сина, та, навпаки, наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання сина. У зв`язку із викладеним [PERSON] була змушена звернутися до суду із відповідною позовною заявою. В судове засідання позивач та її представник адвокат Волкогонов О.К. не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечують проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв`язку з чим зі згоди позивачів та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 24.05.2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що з 21.08.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 75 від 28.01.2011 року.(а.с. 5) Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2012 року шлюб між сторонами був розірваний.(а.с.6) 25.09.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було визначено місце проживання сина разом з відповідачем.(а.с.7-8) Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.08.2014 року по справі №500/5077/14-ц на позивача було покладено обов`язок сплачувати аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 04.08.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] .(а.с. 10.11) 16.10.2018 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області було визначено місце проживання дитини з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та у вказаному рішенні зазначено, що дитина проживає разом з позивачем з 14.07.2018 року. (а.с. 9-зворот) Між сторонами по справі виникли правовідносини щодо сплати періодичних платежів - аліментів на утримання малолітньої дитини, яка в ході виконання рішення про стягнення аліментів змінила місце проживання та утримання із стягувача аліментів на боржника за аліментами, а також звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Встановлена судом обставина щодо спільного проживання позивача з дитиною свідчить про матеріальне забезпечення позивачем сина, а тому ці встановлені судом обставини мають істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України для задоволення позову про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам. Згідно з ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне звільнення платника аліментів від їх сплати можливе лише за його позовом у разі наявності для того істотних обставин. Оскільки судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем [PERSON] з 14.07.2018 року та знаходиться на її повному утриманні, а відповідач проживає окремо від дитини за іншою адресою, суд приходить до висновку, що позовна вимога про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, підлягає частковому задоволенню, а саме з 14.07.2018 року. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Ст.11 ч.ч. 2, 3 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8,9 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» - з 01 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років 2027,00грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 027,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 18.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Суд роз`яснює про право на державну грошову компенсацію в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial