Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

В червні 2020 року позивач звернувся до Хмільницького міськраойнного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Позов мотивований тим, що згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.09.2014 року позивач сплачує на користь відповідача аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина. Позивач регулярно сплачує аліменти. Проте з народженням наступної дитини, яка також потребує належного матеріального забезпечення, зміною сімейного стану, подальша сплата аліментів в повному обсязі значно погіршує матеріальне становище позивача, тому просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частки усіх видів доходів щомісячно, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 12.06.2020 року відкрито провадження за даним позовом, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від позивача та його представника до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явилася. Представник відповідача суду надав заяву, в якій просять суд розглянути справубез їхньої участі, у задоволенні позовних вимог просять відмовити, оскільки відсутні підстави для задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Як встановлено судом, згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.09.2014 року [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки усіх видів доходів щомісячно, але неменше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина.(а.с.5) У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.02.2020 року, [PERSON] зареєстрував шлюб 22.02.2020 року із [PERSON] (а.с.6) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.06.2019 року, народилася [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.7) Згідно довідки № УА000000003 від 10.02.2020 року, [PERSON] працює в ТОВ «УІФК-Агро» з 01.03.2019 року, займає посаду тракторист-машиніст та в період з 03.2019 року по 12.2019 року отримав заробітню плату в сумі 72 511, 33 грн.(а.с.8) [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Баришівської селищної ради № 39 від 10.02.2020 року. (а.с.9) Вирішуючи вказаний спір суд керувався наступним. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення тощо. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, зокрема, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до статті 3, частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин, дослідивши доводи сторін, письмові докази, встановивши обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову. Так, позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , однак суд враховує зміни сімейного стану, а саме народження, в 2019 році, доньки [PERSON] , яку позивач зобов"язаний утримувати, стан здоров`я та матеріальне становище позивача, відповідача, тому зміна розміру стяґгуваних аліментів з 1/4 до 1/5 буде відповідати інтересам сторін та неповнолітніх дітей. Судові витрати залишити за сторонами. На підставі викладеного, ст. ст. 181-184, 192 СК України,

Outcome: partial