Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання, як дружини з якою проживає дитина у розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дочкою трьох років, починаючи з дня пред'явлення позову. В обґрунтування вимог позивач вказує, що між нею та відповідачем 06 вересня 2014 року зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось та вони проживають окремо. Дочка [PERSON] проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо утримання дочки та будь-якої допомоги не надає. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач є працездатною особою, має можливість і матеріальну змогу надавати допомогу дочці та їй, однак добровільно цього не робить. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання позивачка не з'явилась, хоча про час та місце була належним чином повідомлена. Попередньо подала заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та дату був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони 06 вересня 2014 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 21 жовтня 2016 року, виданим Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №120. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 13 січня 2017 року народження, виданим Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №04. Як слідує з актового запису за №35 від 04 липня 2016 року здійсненого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] Сторони проживають окремо. Дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою по [ADDRESS] що стверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за №169 від 11 жовтня 2018 року, виданою ОСББ «Цегельний -3». У добровільному порядку відповідач не приймає участі в утриманні дитини. З довідки за №01-04/971 від 11 жовтня 2018 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області встановлено, що [PERSON] одержує допомогу при народженні дитини з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року в сумі 860 грн. щомісячно. З квітня 2018 року по вересень 2018 року [PERSON] отримала щомісячну одноразову допомогу в розмірі 5160 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до роз'яснень викладених у п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для дітей до 6 років з 01 січня 2019 року становить 1626 грн. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, стан здоров'я задовільний, інших утриманців крім дочки [PERSON] не має, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки [PERSON] слід визначити у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи стягувати з 11 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON], у розмірах визначених судом. Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. В силу вимог ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу. На даний час подружжя проживає окремо, дочка [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачкою. Відповідач є молодою особою, працездатного віку, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров'я, а тому суд приходить до висновку, що останній може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина до трьох років. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача слід визначити у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 11 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною трьох років. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу [PERSON], з якою проживає донька на її утримання, у розмірах визначених судом. Разом з тим, позивачем не доведено те, що [PERSON] отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на її утримання у розмірі більше 1000 грн. щомісячно. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоров'я станом чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дочки і дружини та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial