Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 22500000,00 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави - частку у розмірі 99,95 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД», ідентифікаційний код 33855543, номінальною вартістю 19 989 213,20 гривень, що належить [PERSON], та частку у розмірі 100 % статутного капіталу Това риства з обмеженою відповідальністю Комерційний центр футбольного клубу «ДНІПРО», ідентифікаційний код 21921276, номінальною вартістю 2500 000,00 гривень, що належить [PERSON]; визнання права власності на частку у розмірі 99,95 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД», ідентифікаційний код 33855543, номінальною вартістю 19 989 213,20 гривень, що належить [PERSON] та частку у розмірі 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний центр футбольного клубу «ДНІПРО», ідентифікаційний код 21921276, номінальною вартістю 2 500 000,00 гривень, що належить [PERSON]; припинення участі [PERSON] в Товаристві з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД» в зв'язку зі зверненням стягнення на всю належну їй частку в статутному капіталі товариства; припинення участі [PERSON] в Товаристві з обмеженою відповідальністю Комерційний центр футбольного клубу «ДНІПРО» в зв'язку зі зверненням стягнення на всю належну їй частку в статутному капіталі товариства та встановити порядок виконання судового рішення шляхом зобов'язання будь-якого суб'єкта державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців здійснити державну реєстрацію відповідних змін до відомостей про юридичні особи на підставі рішення суду. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 26 лютого 2016 року між [PERSON] (далі по тексту - Позивач) та [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) було укладено договір позики грошових коштів на суму 22 500 000,00 грн. (двадцять два мільйони п'ятсот тисяч гривень 00 коп.). Відповідно до умов п. 1.1. договору позики від 22.02.2016 року (далі за текстом - Договір позики) Боржник (Відповідач) отримує від Кредитора (Позивач), а Кредитор передає у власність Боржника грошові кошти в розмірі 22 500 000,00 грн., які Боржник зобов'язується повернути в повному обсязі на умовах, передбачених Договором в строк до 26 квітня 2016 року. Зазначений договір позики є змішаним договором та містить в собі положення договору позики та договору застави корпоративних прав, з метою забезпечення належного виконання боржником своїх зобов'язань по договору, що відповідає вимогам чинного законодавства. Так пунктом 3.1 Договору позики встановлено, що з метою належного виконання своїх зобов'язань щодо повернення позики, зазначеної в п. 1.1. Договору, Боржник передає в якості часткового забезпечення зобов'язань на суму 2 500 000, 00 гривень в заставу корпоративні права (частку) в розмірі 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний центр футбольного клубу «ДНІПРО» (ідентифікаційний код 21921276), номінальною вартістю 2 500 000,00 гривень. Відповідно до п. 3.4. договору позики вартість предмету застави була оцінена сторонами в 2 500 000, 00 гривень. Пунктом 3.5 Договору позики встановлено, що з метою належного виконання своїх зобов'язань щодо повернення позики, зазначеної в п. 1.1. Договору, Боржник передає, в якості часткового забезпечення зобов'язань на суму 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 коп.), в заставу корпоративні права (частку) в розмірі 99,95 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД», (ідентифікаційний код 33855543), номінальною вартістю 19 989 213,20 гривень. Відповідно до п. 3.8. договору позики вартість предмету застави була оцінена сторонами в 20 000 000, 00 гривень. Але в порушення взятих на себе зобов'язань Відповідач у строк, встановлений Договором позики, та й до сьогодні не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання Договору позики, про причини такого невиконання Позивача не повідомив. Позивач вважає, що відповідачем грубо порушуються його майнові права та інтереси, а також норми чинного законодавства України, що надає підстав позивачу звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. У серпні 2016 року до суду надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору в межах даної справи [PERSON]. Вказана позовна заява була прийнята до провадження. У своїй позовній заяві третя особа просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 20000000,00 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави - частку у розмірі 99,95 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД», що належить [PERSON], визнання права власності на частку у розмірі 99,95 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД», номінальною вартістю 19 989 213,20 гривень, що належить [PERSON]; припинення участі [PERSON] в Товаристві з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД» в зв'язку зі зверненням стягнення на всю належну їй частку в статутному капіталі товариства та встановити порядок виконання судового рішення шляхом зобов'язання будь-якого суб'єкта державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців здійснити державну реєстрацію відповідних змін до відомостей про юридичні особи на підставі рішення суду. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що 20 квітня 2016 року між [PERSON] (Позивачем) та [PERSON] (третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору) було укладено Договір про відступлення права вимоги. Пунктом 1.1. Договору про відступлення права вимоги визначено, що Первісний позикодавець ([PERSON]) передає належне йому право вимоги за Договором позики від 26.02.2016 року, укладеного між Первісним позикодавцем ([PERSON]) і [PERSON] (позичальник) (далі по тексту - основний договір), в частині вимог в розмірі 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 коп.) а Новий позикодавець ([PERSON]) приймає право вимоги, що належить первісному позикодавцеві за Основним Договором. В пункті 1.2. Договору про відступлення права вимоги Сторонами зазначено, що Новий позикодавець ([PERSON]) займає місце первісного позикодавця ([PERSON]) в зобов'язаннях, що виникли з Основного Договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього Договору. Згідно зі змістом положень п. 3.3.2 Договору про відступлення права вимоги Новий позикодавець ([PERSON]) має всі права і обов'язки за Основним договором, в тому числі і право на звернення стягнення на предмет застави, зазначений в Основному договорі. В свою чергу п. 5.1. Договору про відступлення права встановлено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором. Таким чином оскільки між Позивачем ([PERSON]) та [PERSON] 20 квітня 2016 року було укладено Договір про відступлення прав, то до [PERSON] перейшли права Первісного кредитора Відповідача, в частині, що стосується стягнення заборгованості за Договором позики в розмірі 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 коп.). Одночасно з цим [PERSON] зазначає, що вимоги до Відповідача забезпечені заставою на підставі п. 3.5. Договору позики. Пунктом 3.5 Договору позики встановлено, що з метою належного виконання своїх зобов'язань щодо повернення позики, зазначеної в п. 1.1. Договору, Боржник передає, в якості часткового забезпечення зобов'язань в розмірі 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 коп.), в заставу корпоративні права (частку) в розмірі 99,95 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД», ідентифікаційний код 33855543, номінальною вартістю 19 989 213,20 грн. (дев'ятнадцять мільйонів дев'ятсот вісімдесят дев'ять тисяч двісті тринадцять гривень 20 коп.). Позивач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, подав до суду пояснення щодо предмету спору в яких, зокрема, підтвердив викладені в позовній заяві третьої особи факти, просив розглядати справу з врахуванням змісту наданих пояснень, а також проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Причини неявки суду невідомі. Третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору в судове засіданняне з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримання своїх позовних вимог в повному обсязі З огляду на викладене та згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачане підлягаютьзадоволенню, позовні вимоги третіх осіб з самостійними вимогами щодо предмету спору підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зобов'язалася повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 22 500 000,00 грн. (двадцять двамільйони п'ятсот гривень 00 коп.), в строк до 26.04.2016 року, що підтверджується договором позики від 22.02.2016 року. Пунктом 3.1 Договору позики встановлено, що з метою належного виконання своїх зобов'язань щодо повернення позики, зазначеної в п. 1.1. Договору, Боржник передає в якості часткового забезпечення зобов'язань на суму 2 500 000, 00 гривень в заставу корпоративні права (частку) в розмірі 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю КОМЕРЦІЙНИЙ ЦЕНТР ФУТБОЛЬНОГО КЛУБУ «ДНІПРО», ідентифікаційний код 21921276, номінальною вартістю 2 500 000,00 грн. (два мільйони п'ятсот тисяч гривень 00 коп.) Пунктом 3.5 Договору позики встановлено, що з метою належного виконання своїх зобов'язань щодо повернення позики, зазначеної в п. 1.1. Договору, Боржник передає, в якості часткового забезпечення зобов'язань в розмірі 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 коп.), в заставу корпоративні права (частку) в розмірі 99,95 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД», ідентифікаційний код 33855543, номінальною вартістю 19 989 213,20 грн. (дев'ятнадцять мільйонів дев'ятсот вісімдесят дев'ять тисяч двісті тринадцять гривень 20 коп.). Як вбачається з пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи відповідач своїх зобов'язань за договором позики від 07.02.2016 року на момент розгляду справи не виконав. Таким чином у позивача виникло право вимоги грошових коштів в розмірі 22 500 000,00 грн. (двадцять два мільйони п'ятсот тисяч гривень). Проте судом встановлено, що 20 квітня 2016 року між [PERSON] (Позивачем) та [PERSON] (третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору) було укладено Договір про відступлення права вимоги. Пунктом 1.1. Договору про відступлення права вимоги визначено, що Первісний позикодавець ([PERSON]) передає належне йому право вимоги за Договором позики від 26.02.2016 року, укладеного між Первісним позикодавцем ([PERSON]) і [PERSON] (позичальник) (далі по тексту - основний договір), в частині вимог в розмірі 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 коп.) а Новий позикодавець ([PERSON]) приймає право вимоги, що належить первісному позикодавцеві за Основним Договором. В пункті 1.2. Договору про відступлення права вимоги Сторонами зазначено, що Новий позикодавець ([PERSON]) займає місце первісного позикодавця ([PERSON]) в зобов'язаннях, що виникли з Основного Договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього Договору. Згідно зі змістом положень п. 3.3.2 Договору про відступлення права вимоги Новий позикодавець ([PERSON]) має всі права і обов'язки за Основним договором, в тому числі і право на звернення стягнення на предмет застави, зазначений в Основному договорі. Таким чином оскільки між Позивачем ([PERSON]) та [PERSON] 20 квітня 2016 року було укладено Договір про відступлення прав, то до [PERSON] перейшли права Первісного кредитора Відповідача, в частині, що стосується стягнення заборгованості за Договором позики в розмірі 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 коп.). Одночасно з цим [PERSON] зазначає, що вимоги до Відповідача забезпечені заставою на підставі п. 3.5. Договору позики. Пунктом 3.5 Договору позики встановлено, що з метою належного виконання своїх зобов'язань щодо повернення позики, зазначеної в п. 1.1. Договору, Боржник передає, в якості часткового забезпечення зобов'язань в розмірі 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 коп.), в заставу корпоративні права (частку) в розмірі 99,95 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «К.А.С. ЛТД», ідентифікаційний код 33855543, номінальною вартістю 19 989 213,20 грн. (дев'ятнадцять мільйонів дев'ятсот вісімдесят дев'ять тисяч двісті тринадцять гривень 20 коп.). Відповідно до ч.1-3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Ст. 204 ЦК України встановлена презумпція дійсності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмові формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 1050 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Також відповідно до вимог ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 590 Цивільного кодексу України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 167 Господарського кодексу України та пункту 14.1.90 статті 14 Податкового кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Майном, відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що корпоративні права це право власності учасника на статутний капітал (його частку). Корпоративні права є сукупність як майнових, так і немайнових прав, які випливають з власності на акції, частки у статутному капіталі тощо, та включають право на участь в управлінні юридичною особою, а також інші права та правомочності, передбачені законами та статутними документами. Корпоративні права є об'єктом цивільного обороту. Заявлені позовні вимоги стосуються звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності за позивачем на корпоративні права (частки) у товариствах з обмеженою відповідальністю. Отже, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб ті фізичних осіб - підприємців», таке рішення може бути виконане лише шляхом проведення державної реєстрації відповідних змін до відомостей про юридичні особи. Так статтею 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено, що державна реєстрація ті інші реєстраційні дії проводяться зокрема на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно доЗакону України "Про виконавче провадження". Частиною 3 ст. 25 вказаного закону визначено, що суб'єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті: звертається до суду за роз'ясненням судового рішення - у разі якщо судове рішення є незрозумілим для суб'єкта державної реєстрації; повідомляє суд або державну виконавчу службу про неможливість виконання рішення із зазначенням підстав - у разі неможливості виконання судового рішення Відповідно до п. 3.27 Договору позики у випадку визнання за Заставодержателем права власності на частку в статутному капіталі ТОВ, що є предметом застави, у судовому порядку, Заставодержатель має право самостійно зареєструвати зміни до статутних документів ТОВ на підставі рішення суду, нові редакції статуту ТОВ, звернувшись з відповідними документами до органу, що здійснює зазначені дії, відповідно до чинного законодавства України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню - в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 07.02.2016 в розмірі 2 500 000,00 грн. (два мільйони п'ятсот тисяч гривень 00 коп.) шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме частку у розмірі 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю«КОМЕРЦІЙНИЙ ЦЕНТР ФУТБОЛЬНОГО КЛУБУ «ДНІПРО» (ідентифікаційний код 35914495), номінальною вартістю 2 500 000,00 гривень, що належитьГаджиєвійГульнуріБейбуткизи Підлягають також задоволенню позовні вимоги третьої особи- в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 07.02.2016 в розмірі 20 000 000,00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 коп.) шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме частку у розмірі 99,95 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю«З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ К.А.С. ЛТД» (ідентифікаційний код 33855543), номінальною вартістю 19 989 213,20 гривень, що належитьГаджиєвійГульнуріБейбуткизи. Згідно ч. 1ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи зібрані по справі докази, оскільки відповідачем не спростовано порушення умов договорів, укладених між сторонами, зобов'язання має виконуватись належним чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з врахуванням штрафної санкції підлягаютьзадоволенню в розмірах, визначених позивачем та третьою особою. Відповідно дост.88 ЦПК Українисудовий збір покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial