Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в січні 2017 р. звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] як законного представника малолітніх [PERSON] та [PERSON], третя особа: [PERSON] про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 19.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (на час подання позову організаційно-правову форму змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») (надалі Банк) та [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 723 (далі Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 44000,00 грн. для споживчих цілей строком на 10 років (до 19.09.2017 року) зі сплатою 14 відсотків річних. 19.09.2007 року між Банком (Іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем), з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору, було укладено Іпотечний договір № 1415, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2397 (далі - Іпотечний договір), за яким предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS] 16.03.2016 року Святошинським районним судом м.Києва за позовом Банку до Іпотекодавця було ухвалено рішення, яким позов про звернення стягнення на нерухоме майно задоволено частково: звернено стягнення на предмет іпотеки, нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS] що належить [PERSON].В частині виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено. 12.12.2016 р. рішенням Апеляційного суду м. Києва рішення від 16.03.2016 р. в частині відмови у виселенні [PERSON] скасовано та постановлено рішення про виселення [PERSON] з даної квартири. Оскільки іпотекодержатель має право звернутись до суду з позовом про виселення окремо, та враховуючи те, що у [PERSON] на праві власності є ще одна квартира [ADDRESS], позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13.02.2017 р. суддею Петренко Н.О. відкрито провадження у справі. 08.09.2017року у повторному автоматичному розподілі справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] як законного представника малолітніх [PERSON] та [PERSON], третя особа: [PERSON] про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку, була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., у зв'язку з відстороненням судді Петренко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 12.09.2017 р. справу прийнято в провадження судді Миколаєць І.Ю. (а.с.68). Відповідно п.9 роділу ХІII ЦПК України «Перехідні положення» (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, дану справу, провадження в якій відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, суд розглядає за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 05.04.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м.Києва визначений подальший порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 09.07.2018 р. продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам було направлено ухвалу суду та встановлено строки для подання відзиву на позов. Відповідачі про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи - рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачам з відміткою працівника поштового відділення - «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідкою Укрпошти, форма 20. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких мотивів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст.15 ЦК України). Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України). 19.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (на час подання позову організаційно-правову форму змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 723 (далі Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 44000,00 грн. для споживчих цілей строком на 10 років (до 19.09.2017 року) зі сплатою 14 відсотків річних /а.с. 11-12/. 19.09.2007 року між Банком та [PERSON], з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору, було укладено Іпотечний договір № 1415, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2397, за яким предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS] /а.с. 13-15/. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є однокімнатна квартира [ADDRESS] право власності іпотекодержателя на яку підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. 15.03.2005р. за реєстровим №646 та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» 17.03.2005р. у реєстрову книгу №д.698-30 під реєстровим № 6684-а (п. п. 1.1, 1.2 Іпотечного договору) /а.с.17/. Пунктами 4.2.2 Іпотечного договору передбачено право Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором та/або Іпотечним договором, в тому числі невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 16.03.2016 року Святошинським районним судом м.Києва за позовом Банку до Іпотекодавця було ухвалено рішення, яким позов про звернення стягнення на нерухоме майно задоволено частково: звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру [NUMBER] загальною площею 25,7 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м. зі всіма" невід'ємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належить [PERSON] (паспорт [NUMBER], виданий Миронівським РВГУ МВС України у Київській області 14. 08. 2002 р., ідентифікаційний номер [NUMBER]) на підставі договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С. М. 15 березня 2005 року зареєстрованого в реєстрі за № 646 та зареєстрований у Київському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 17. 03. 2005 року, записаний у реєстрову книгу № д. 698 - 30 за реєстровим № 6684 - а, що була передана в іпотеку відповідно до іпотечного договору № 1415 від 19. 09. 2007 року публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення заборгованості [PERSON] ([NUMBER], виданий Миронівським РВГУ МВС України у Київській області 14. 08. 2002 р„ ідентифікаційний номер [NUMBER]) перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (р/р 35194016 в ОПЕРУ філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, код СДРПОУ 09322277) за договором відновлюваної кредитної лінії № 723 від 19.09.2007 року в сумі 21 893,41 (двадцять одна тисяча вісімсот дев'яносто три дол. США 41 цент), шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що визначена на підставі оцінки предмету іпотеки "Державним підприємством «Державний інститут судових економіко- правових та технічних експертних досліджень» від 07.10.2015 року в сумі 456 600 грн. 00 коп. (чотириста п'ятдесят шість тисяч шістсот грн. 00 коп.) або за курсом НБУ станом на дату оцінки 21210 (двадцять одна тисяча двісті десять) доларів США. В частині виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS], із зняттям з реєстраційного обліку - відмовлено /а.с. 26-29/. 12.12.2016 р. рішенням Апеляційного суду м. Києва рішення від 16.03.2016 р. в частині відмови у виселенні [PERSON] скасовано та постановлено рішення, яким [PERSON] виселено з квартири [ADDRESS]. В частині вимог зняття з реєстраційного обліку - відмовлено. Виключено з резолютивної частини рішення посилання на [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с. 30-31/. Відповідно ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Разом з тим, ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки без винесення рішення про виселення мешканців, не позбавляє іпотекодержателя права звернутися з таким позовом окремо. Так, з довідки форми №3, виданої ЄРРЦ Філія № 801-804 вих.№4753 від 08.12.2014 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS], крім [PERSON] проживають та зареєстровані: [PERSON] (з 26.04.2005р.), [PERSON] (з 30.08.2005р.), [PERSON] (з 26.06.2012р.), [PERSON] (з 25.02.2014р.) /а.с. 23/. З акту ЖЕД-2 від 20.10.2016 р. встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є квартирантами , а [PERSON] в даній квартирі не проживає /а.с. 32/. Відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 19.10.2016 р. у [PERSON] на праві власності перебуває нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 33-34/. У п.3.3.1 Іпотечного договору зазначено, що іпотекодавець зобов'язаний без попередньої письмової згоди Іпотекодержателя не відчужувати, не міняти, не передавати предмет іпотеки в найм (оренду), не встановлювати інші обтяження щодо предмета іпотеки. За змістом ч.3 ст.9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Відповідно ч.2 ст.10 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. Отже, виходячи з наведених вище положень ст.ст. 10 ч.2, 9 ч.3, 33 ч.1 Закону України «Про іпотеку», п.3.3.10. Іпотечного договору, реєстрація будь-яких осіб, у тому числі малолітніх чи неповнолітніх за місцезнаходженням предмета іпотеки без попереднього письмового повідомлення та узгодження з Іпотекодержателем - АТ «Ощадбанк» - є неправомірною та такою, що порушує наведені положення Закону України «Про іпотеку», умови укладеного Іпотечного договору (зокрема, п.3.3.10.) та права та інтереси АТ «Ощадбанк» щодо задоволення свої вимог за основним зобов'язанням (Договором відновлювальної кредитної лінії № 2704 від 27.08.2008р.) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У п.3.3.11. сторони Іпотечного договору домовилися, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець зобов'язаний на письмову вимогу Іпотекодержателя добровільно звільнити предмет іпотеки протягом 1 місяця з дати отримання такої вимоги, а також сприяти виселенню всіх мешканців, що зареєстровані та/або фактично проживають за адресою знаходження предмета іпотеки, звільненню предмета Іпотеки. 25.12.2014 року філією - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на адреси Іпотекодавця та відповідачів було направлено письмові вимоги про звільнення житлового приміщення (квартири) протягом одного місяця з моменту отримання вимоги /а.с. 17, 19, 20/. Вказані вимоги отримані адресатами, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с. 18, 21, 22/. У вказаний строк відповідачі передане в іпотеку Банку житлове приміщення (квартиру) не звільнили. Відповідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передане в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Згідно ч.3 ст.40 Закону України «Про іпотеку», особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Із вказаною нормою Закону України «Про іпотеку» кореспондується ст.109 ЖК УРСР, відповідно якої виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Позивач стверджує, що Іпотекодавець - третя особа [PERSON] навмисно, з метою недопущення звернення стягнення на предмет іпотеки, без повідомлення та згоди Іпотекодержателя, вселила та зареєструвала в квартиру [PERSON] та [PERSON], які раніше там не проживали. Відповідно ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачі відзивів із запереченнями проти позову та доказів, які б спростовували позовні вимоги та доводи позивача, відповідно вимог ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, до суду не подавали. З урахуванням зазначеного вище суд вважає обґрунтованими твердження позивача про вселення та реєстрацію відповідачів - фізичних осіб - в спірну квартиру без повідомлення та згоди Іпотекодержателя з метою недопущення звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд бере до уваги, ст.ст. 47, 48 Конституції України, що гарантують кожному право на достатній життєвий рівень для себе та своєї сім'ї, та достатнє харчування, одяг і житло. Ніхто не може бути позбавлений житла; те, що відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Суд також враховує, що, згідно ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенції про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, а також правила, визначені ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, які передбачають, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватним установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Частина 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що діти члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що позивачем відповідно вимог ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог про виселення відповідачів, тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані. Щодо позовних вимог про зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідачів, то, суд відмовляє з огляду на наступне. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077 та п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03 2016 № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про виселення. Дане рішення суду є підставою для органів, що здійснюють реєстрацію та зняття з реєстраційного обліку для виселення відповідачів з квартири № 39/4 будинку № 10 по вул. Зодчих у м. Києві. За таких обставин вказані позовні вимоги про зобов'язання зняти відповідачів з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, як передчасні. Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача підлягає присудженню в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в сумі 1600,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial