Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

в позові вказано, що з 2003 року по 2007 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому в 2004 році народився син [PERSON] . На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.10.2012 року та виконавчого листа №0907/8394/2011 від 14.11.2012 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1118 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не виконує обов`язку щодо сплати аліментів, що підтверджується\~ розрахунком із сплати аліментів виданим\~ державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного МУ Міністерства юстиції [PERSON] , згідно якої станом на 01 січня 2020 року, за період з 13.12.2011 року по 01 січня 2020 року заборгованість по аліментах складає 108 466,00 гривень. На підставі розрахунку старшого державного виконавця станом на 01 січня 2020 року за період з 01/01/2011 по 01/01/2020 року, з розрахунку пені 20% за рік (2015 - 2019 рр.) загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 13 416 гривень, сума штрафу, що виник у зв`язку з несплатою аліментних платежів становить 54 233 гривень. Просила стягнути з відповідача на її користь пеню та штраф. Позивач в судове засідання не з`явилась, представником позивачки подано заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, в якій просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Клопотань щодо реалізації прав до суду не направлено, відзиву та позов та заперечень щодо розрахунку позивача відповідачем не подано. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України постановлено здійснити заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26/07/2007, актовий запис №530. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] зареєстровано сторін спору. 09/10/2012 рішенням Івано-Франківського міського суду ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на\~ утримання сина [PERSON] в твердому грошовому розмірі по 1118 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 09/10/2012 видано виконавчий лист. 13/02/2013 державним виконавцем Леськів Л.З. відділу ДВС ІФМУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження , з примусового виконання вказаного судового рішення. Згідно розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №0907/8394/2011 виданого державним виконавцем Трощак К.М. заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з 13/12/2011 по 01/01/2020 становить 108466 гривень, сума штрафу 54233 гривень, пеня 13416 гривень. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому, при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року по справі № 6-81 цс 13 та 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у\~ справах № 6-1477цс15, 6-1477цс15 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється в наступний спосіб: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Так, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже відовідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Суду надано докази прострочення сплати аліментів відповідачем і виниклу у зв`язку з цим заборгованість, яка не оспорюється відповідачем. В свою чергу відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникло не з його вини, а за таких обставин враховуючи, відсутність доказів та розрахунку на спростування вимог позивача, позов в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 13 416,00\~ гривень обґрунтовано належними правовими підставами. В свою чергу норми ст.195 СК України не відносять нарахований державним виконавцем штраф до розміру заборгованості за аліментами, присудженими у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень ст. 196 СК України та ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» нарахований виконавцем штраф є мірою відповідальності за прострочення сплати аліментів та утворення заборгованості за ними у певному розмірі, а отже незважаючи на те, що відповідний штраф стягується з боржника та перераховується стягувачу, він не входить до структури заборгованості за аліментами. Враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження» рішення державного виконавця оформлюється в формі постанови. Позивачем не надано суду постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Позивачем не вказано правових підстав стягнення штрафу за несвоєчасну сплату аліментів. Про те, що штраф не є заборгованістю за аліментам та підлягає окремому стягненню встановлено положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802. Так, згідно п. 8 Розділу XVI\~ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів»\~ даної Інструкції суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону, суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Таким чином, належним способом захисту прав позивача в частині стягнення з відповідача нарахованого державним виконавцем штрафу за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 54 233 гривень є ініціювання нею стягнення перед державним виконавцем відповідно до процедури визначеної пунктом 8 Розділу XVI Інструкції з можливістю подальшого оскарження рішень (дій, бездіяльності) виконавця у відомчому та судовому порядку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок на користь держави. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial