Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання з відповідачем шлюбу, зареєстрованого Андріївською сільською радою Олександрійського району (актовий запис № 2) та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку), до досягнення сином [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] року, а потім по ? частини доходу (заробітку), до досягнення донькою [PERSON], [INFO] повноліття, а саме до [INFO] року, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду. Позов мотивує тим, що 23.11.1996 року зареєстрували шлюб з відповідачем, від подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя та сімейні цінності. Причиною розладу стала подружня зрада її чоловіка та зловживання спиртними напоями, як наслідок безпідставно, з його ініціативи часто виникають сварки. В результаті його ставлення до сім'ї це призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4) та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) та При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з позовною заявою підставою припинення сімейних відносин між сторонами стали постійні сварки, відсутність взаємопорозуміння та взаємної поваги один до одного, сторони на даний час не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Позивач вважає примирення неможливим, суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, оскільки з позову вбачається, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Андріївською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис № 8, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 487. Згідно довідки КП «Житлогосп» від 18.08.2017 року № 406 діти проживають з матір'ю, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дитину, а тому суд вважає, що відповідач не забезпечує матеріально свою дитину без поважних причин. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ст. 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Частиною 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Судом встановлено, що діти мешкають разом із позивачем та потребують утримання, відповідач є працездатним. У позовній заяві зазначено, що відповідач має стабільний, щомісячний дохід, оскільки працює майстром в ВАТ «Кіровоградобленерго». Також судом враховано, що відповідач не надав доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. На підставі вищезазначених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі, що відповідає 1/3 частині заробітку (доходів) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дітей. За змістом ч.2, 3 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, питання про зміну розміру аліментів після досягнення найстаршою дитиною повноліття вирішуються в іншій справі про зміну розміру аліментів, що може бути предметом розгляду за окремими вимогами з інших підстав. Враховуючи викладене, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, після досягнення повноліття старшим сином [PERSON], тобто починаючи з 18.05.2018 року до [INFO] року, оскільки це б суперечило вимогам ч. 3 ст. 183 СК України Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, то з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. Так як позивач при подачі позову щодо стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору, то судові витрати в цій частині стягуються з відповідача на користь держави.

Outcome: partial