Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що 19.09.2011 року уклав з [PERSON] договір № A33MCC9FWI0323, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 50\~000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Свої зобовязання відповідач по укладеній угоді не виконав. Станом на 15.05.2015 року утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 103000,76 гривень, яка складається з 33354,14 грн. заборгованість за кредитом, 42,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 22980,78 грн. заборгованість за комісією, 46622,86 грн. заборгованість за пенею. З даної суми заборгованості рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.07.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача сума заборгованості в розмірі 46929,35 грн., таким чином різниця становить 56071,41 грн., яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2803,57 грн. - штраф (процентна складова), а також просить стягнути судовий збір в розмірі 243 грн., 60 коп. та витрати по оплаті оголошення у пресі в розмірі 420,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляд справи вести в його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2011 року ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є позивач, відповідно до п.1.1 Статуту, уклав з [PERSON]. договір № A33MCC9FWI0323, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 50\~000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказ на спростування позивних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Письмові докази по справі, а саме: заява позичальника, умови та правила надання банківських послуг, свідчать про отримання кредиту відповідачем та порушення умов щодо його повернення та сплати відсотків по кредиту, що також підтверджується копіює рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.07.2013 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь позивача сума заборгованості за договором № A33MCC9FWI0323 в розмірі 46929,35 грн. Факт виконання ПАТ КБ Приват Банк умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. З розрахунку заборгованості з урахуванням рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.07.2013 року вбачається, що відповідач має загальну заборгованість станом на 15.05.2015 року за кредитним договором № A33MCC9FWI0323 від 19.09.2011 року в розмірі 56071,41 грн., а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2803,57 грн. - штраф (процентна складова). Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобовязання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вищевказану норму закону, суд не може стягнути з боржника штраф у вигляді фіксованої частини. Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за договором № A33MCC9FWI0323 від 19.09.2011 року в розмірі 58874 гривень 98 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в звязку з частковим задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме судовий збір в розмірі 588 грн. 74 коп. Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено види судових витрат, до яких, зокрема, відносяться витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. \~\~ При розгляді справи відповідачка була викликана в судове засідання повідомленням в газету "Урядовий курєр", що підтверджується актом №6/1184 від 23.06.2015 року, вартість послуги становить 420 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial