Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію на суму 9652 грн. 99 коп. станом на 01.10.2013 року. Мотивує тим, що відповідач користується послугами комунального підприємства, але за них не розраховується на протязі тривалого часу. Станом на 01.10.2013 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 9652 грн.99 коп.Крім того, за прострочення виконання грошового зобов язання КП « Теплокомуненерго « нарахувало відповідачеві 3% річних від основного боргу в сумі 185 грн.96 коп., індекс інфляції 22 грн. 34 коп. згідно наданого розрахунку. Дані суми просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з' явився, направив заяву з проханням розглядати справу без участі представника, позов підтримує , не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з' явився, про час розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Між сторонами фактично було укладено договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, згідно ч.2 ст. 205 ЦК України, даний договір вважається укладеним з моменту надання позивачем (виконавцем) та прийняття відповідачами (замовниками) послуги з теплопостачання у гарячій воді. Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач споживає теплову енергію. Між ним та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання, про що свідчать особовий рахунок та наявність розрахункової книжки у відповідача. Права позивача порушені невиконанням зобов'язання відповідачем , а тому підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Закону України «Про теплопостачання», ст.1, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 відповідач зобов»язаний оплачувати надані послуги за теплопостачання. Встановлено, що 21 жовтня 2011 року між КП «Теплокомуненерго» та [PERSON] був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, згідно п. 1 якого позивач надав відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості з теплопостачання, що утворилася станом на 01 жовтня 2011 року на суму 8948.35 грн., реструктуризував її з 01.10.2011 року до 01.10.2014 року. Згідно абз. 2 п.6 договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, укладеного між КП «Теплокомуненерго» та відповідачем позивач має право достроково розірвати договір у разі несвоєчасного внесення оплати за договором та поточних платежів за спожиту теплову енергію відповідно до п.4 договору, більше ніж на 1 місяць - КП «Теплокомуненерго» має право звернутись до суду про розірвання договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги та про примусове стягнення даної заборгованості. В абз. 1 п.4 договору передбачено, що громадянин зобов'язується: забезпечити своєчасне погашення боргу за житлово-комунальні послуги згідно з умовами визначеними договором та сплату поточних платежів. Згідно абз.1 п. 6 договору у разі несвоєчасного внесення плати за цим договором нараховується пеня в розмірі 0,01 відсотка, яка нараховується за кожен день прострочення, але не більше ніж 100 відсотків загальної суми боргу, за умови відсутності перед громадянином заборгованості з виплати заробітної плати, пенсії, стипендії та інших будь - яких видів соціальної допомоги. З доданого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що за період з жовтня 2010 року по жовтень 2013 року відповідач реструктуризовану заборгованість та поточні платежі відповідно до умов договору не сплачує. Відповідно до п., п.3, 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.162 ЖК України, споживач зобов'язаний сплачувати вартість житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 18 Правил надання централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 24 липня 2005 року, термін сплати вартості житлових послуг встановлений щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки відповідач порушила встановлені за договором зобов'язання, загальна сума заборгованості за договором реструктуризації та поточних платежів за послуги теплопостачання, яка виникла станом на 01.10.2013 року становить 9652 грн.99 коп. В дану суму не включена сума реструктуризованого боргу за 2014 рік в розмірі 2198.35 грн. , так як договір про реструктуризацію боргу діє до 1 жовтня 2014 року. В позові заявлена вимога про стягнення з відповідачів відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних в сумі 185.96 грн. та індекс інфляції в сумі 22.34 грн. Суд вважає , що дана вимога не підлягає задоволенню. В абз.1 п. 6 договору, передбачено, що у разі несвоєчасного внесення плати за цим договором нараховується пеня в розмірі 0,01 відсотка, яка нараховується за кожен день прострочення, але не більше ніж 100 відсотків загальної суми боргу, за умови відсутності перед громадянином заборгованості з виплати заробітної плати, пенсії, стипендії та інших будь - яких видів соціальної допомоги, інших нарахувань не передбачено. Представник позивача не заявив вимогу про стягнення пені , передбаченої договором за несвоєчасне внесення плати за договором. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданої квитанції , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., яка підлягає стягненню з відповідача . На підставі ст.ст.64,67 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630,

Outcome: partial