Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Полтава-Банк» правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство «Полтава-банк» 16 грудня 2015 року звернулося до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь заборгованість за кредитним договором № 8 від 02.07.2007 року в сумі 21645 грн. 42 коп. та понесені судові витрати в сумі 1218 грн. 00 коп., розірвати названий кредитний договір з 15 грудня 2015 року. Мотивувало тим, що позичальник не виконує зобовязання по договору, внаслідок чого станом на 15 грудня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 21645 грн. 42 коп. Відповідач [PERSON], з якою, з метою забезпечення виконання зобовязань позичальником [PERSON], було укладено договір поруки № 8 від 02 липня 2007 року, має нести солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості. Заявою до суду представник позивача за довіреністю [PERSON] просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] до суду направила заяву, в якій вказала, що заборгованість виникла у зв'язку з скрутним матеріальним становищем, прохає суд зменшити розмір пені, який значно перевищує тіло кредиту. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, встановив наступне. 02 липня 2007 року Полтавський акціонерний банк «Полтава-Банк», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство «Полтава-банк» як кредитор, та фізична особа [PERSON], як позичальник, уклали кредитний договір № 8, відповідно до пунктів 1.1., 2.1 якого, банк на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати за користування, надав відповідачеві споживчий кредит в сумі 5000 грн. строком на 36 місяців з 02 липня по 02 липня 2010 року, зі сплатою процентів за ставкою 17% річних . Позичальник згідно договору та графіку погашення заборгованості взяла на себе зобовязання до 25 числа кожного місяця сплачувати кредитору заборгованість за кредитом . В забезпечення виконання зобовязань згідно договору № 8 на споживчий кредит, 02 липня 2007 року між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 8, згідно якого [PERSON] зобовязалася при невиконанні позичальником [PERSON] своїх зобовязань перед Банком погасити заборгованість. Позивач свої зобовязання виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 5000 грн. Позичальник своїх зобовязань за Договором не виконує, у встановлений термін кредитних коштів, відсотків, не сплачує. У звязку з невиконанням умов Кредитного договору відповідачам було направлено письмові попередження про необхідність погашення заборгованості . Згідно розрахунку наданого банком і перевіреного судом, станом на 15 грудня 2015 року загальна заборгованість [PERSON] складає 21645 грн. 42 коп., з яких : -1252,17 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом; -475,89 грн. - заборгованість по відсотках; -1325,59 грн. - несплачена щомісячна комісія ; -18591,77 грн. - пеня за прострочення платежів. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У разі не виконання позичальником обовязків встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України). Ч.1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням , проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. П.4.3.1 договору передбачав , що у разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту або прострочення сплати відсотків по ньому, банк має право стягувати пеню або достроково стягнути заборгованість за кредитом. В п.5.2 кредитного договору зазначено, що при неповній сплаті позичкової заборгованості, при порушенні строків погашення нарахованих процентів або при неповній сплаті нарахованих процентів позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі його істотного порушення. Встановивши, що відповідач [PERSON] порушила договірні зобов»язання не вносила платежі в повному обсязі та у строки передбачені договором, суд прийшов до висновку, що сума боргу по сплаті тіла кредиту та відсотків підлягає стягненню повністю. Пеня підлягає стягненню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п.3 ст. 611 ЦК). За ч.1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, відповідно до ч.3\~ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даним у постанові Пленуму №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини 3\~ст. 551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Суд вважає, що пеня, нарахована позивачем за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором значно перевищує розмір збитків, нанесених внаслідок невиконання умов вказаного договору і є неспівмірною, тому пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором підлягає стягненню в межах 1252,17 грн., що відповідає принципам розумності та справедливості. Стягується з відповідача на користь банку-позивача: 4305,82гривень, яка складається з: 1252,17 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом; 475,89 грн. - заборгованість по відсотках; 1325,59 грн. - несплачена щомісячна комісія ; 1252,17 грн. - пеня за прострочення платежів Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надали суду доказів належного виконання зобов'язань за споживчим договором № 8 від 02 липня 2007 року. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, беручи до уваги що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких ніким в судовому засіданні не спростовувалась, сам договір не суперечить діючому законодавству, та враховуючи положення ст.1049 ЦК України, яким визначено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за необхідне позов ПАТ КБ «Полтава- Банк» задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частко, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір на користь позивача , відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial