Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивачами [PERSON] , [PERSON] , який діє в свої інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимоги про визнання права на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] та права власності в рівних частинах на вказану квартиру в порядку приватизації державного (комунального) житлового фонду. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 11 вересня 1994 року на ім`я [PERSON] виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Красноармійська видано ордер на житлове приміщення № 747 на сім`ю в складі 4 осіб на право зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Покровської міської ради Донецької області з заявою про передачу у власність в порядку приватизації зазначеної квартири. На таке звернення позивачем в січні 2019 року отримано відповідь відповідача, що здійснити приватизацію та оформити документи про передачу квартири немає законних підстав через неповний пакет документів, а саме ненадання довідки за попереднім місцем проживання про використання (або невикористання) житлових чеків. [PERSON] , [PERSON] вважають відмову Покровської міської ради Донецької області в проведенні процедури приватизації квартири необґрунтованою, тому за захистом оспорюваних прав посилаючись на Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян звернулися до суду. Судом порушено справу за правилами загального позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення); розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , який діє у власних інтересах та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , - надали заяви про розгляд справи в їх відсутність. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області на позовну заяву в порядку ст. 190 ЦПК України подано відзив з висловленням заперечень проти заявлених вимог. Крім того, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до Ордеру на житлове приміщення № 747, виданий 11.09.1994 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Красноармійська [PERSON] , сім"я якого складає 4 особи, надано право заняття житлового приміщення жилою площею 38, 90 кв. м., яке складається з 3 ізольованих кімнат, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; в ордер вписані члени сім"ї [PERSON] (дружина), [PERSON] (син дружини), [PERSON] (син) а.с. 16. [PERSON] померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть а.с. 23). \~ \~ \~ \~ [PERSON] визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.06.2018 року по справі № 235/1671/18 а.с. 21 22). Відповідно до довідки сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб Центра надання адміністративних послуг м. Покровськ № 137/1 від 04.12.2018 року [PERSON] зареєстрований з 19.10.1994 року за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: син [PERSON] , зареєстрований з 19.10.1994 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 31.07.2018 року (а.с. 17). 10 грудня 2018 року [PERSON] подав до Покровської міської ради Донецької області документи на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Покровської міської ради Донецької області № 02-06/613 від 09.01.2018 року [PERSON] роз`яснено, що за розглядом поданих документів з`ясувалося, що в зазначеному жилому приміщенні позивач зареєстрований з 1994 року, тому необхідно подати довідку щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду, а також невикористання житлових чеків членом сім`ї [PERSON] ; здійснити приватизацію та оформити документи про передачу квартири немає законних підстав через неповний пакет документів (а.с. 19-20). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1, ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно з п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Згідно з приписами ч. ч. 1, 3, 10 Закону України № 2482-XII від 19.06.1992 року приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні абооперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд; передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Виходячи зі змісту вищевказаних норм закону, обов`язковими умовами для виникнення у мешканців права на приватизацію комунальної квартири є - постійне проживання таких осіб у зазначеному житлі та їх особисте звернення до органів приватизації з порушеного питання. Участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. З матеріалів справи вбачається, що позивачі протягом тривалого часу фактично проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] : - [PERSON] з 19.10.1994 року (в паспорті на стор. 11 проставлено відповідну відмітку); - [PERSON] з 16.06.2005 року (копія витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання). На спірну житлову площу, окрім [PERSON] , [PERSON] ніхто не претендує, позивачі вселилися у вказане житлове приміщення на законних підставах і протягом тривалого часу добросовісно використовують квартиру як єдине житло. За таких обставин, суд зазначає, що позивачі набули право на отримання житла у приватну власність. Згідно ч. 10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає, і як вбачається з матеріалів справи, на спірну квартиру позивачів не розповсюджується. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 05.04.2018 року КП «Бюро технічної інвентаризації» на ім`я [PERSON] квартира посімейного заселення розташована на 6 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 38,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната 12,5 кв.м., 2-а кімната 9,3 кв.м., 3-я кімната 17,0 кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., ванної кімнати 2,5 кв.м., коридору 6,0 кв.м., передпокою 3,5 кв.м.; квартира обладнана балковном 2,76*0,3=0,8 кв.м., лоджією 3,35*0,5=1,7 кв.м; загальна площа квартири 61,2 кв.м. (а.с. 13-14). Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] складає 255923,98 гривень (а.с. 15) 10 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Покровської міської ради Донецької області із заявою про передачу йому та членам сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [INFO] у власність квартири за адресою: [ADDRESS] , на що позивачами отримано відмову. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Так, відмова Покровської міської ради Донецької області ґрунтується посиланням на норми пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, що затверджено Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, яким визначено, що громадянином до органу приватизації подаються наступні документи: оформлена заява на приватизацію квартири, копію документа, що посвідчує особу, технічний паспорт на квартиру, довідка про склад сім`ї та займані приміщення, копія ордера про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири. Разом з тим, позивачами [PERSON] , [PERSON] не подано документів про використання (або не використання) житлових чеків. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. При вирішенні спірних відносин суд акцентує увагу, що у статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародно-правових документах про права людини закріплено право на повагу до житла. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до Покровської міської ради Донецької області разом з заявою про приватизацію житла було подано довідку Шевченківської селищної ради Покровського району Донецької області № 1587 від 26.12.2018 року про те що, позивач згідно паспортних даних 1992 року по 1994 рік був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; фактичного підтвердження реєстрації та проживання немає можливості із-за відсутності документів в селищній раді (а.с. 18). Крім того, 15 січня 2020 року Шевченківською селищною радою м. Покровська Донецької області видано довідку № 90 в тому, що квартира за адресою: [ADDRESS] не приватизована (а.с. 39). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 187756425 від 06.11.2019 року відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно [PERSON] відсутні (а.с. 38). З урахуванням викладених обставин та приймаючи до уваги той факт, що позивачі на законних підставах проживають та є зареєстрованими в квартирі за адресою: [ADDRESS] , а відсутність документів про використання (або невикористання) житлових чеків за попереднім місцем проживання позбавляє можливості реалізувати право на приватизацію квартири, - суд вважає необхідним визнати право позивачів на приватизацію, що буде підставою для подальшого процедурного розгляду спірного питання Покровською міською радою Донецької області. Такий спосіб захисту є належним та достатнім, направлений одночасно як на відновлення порушеного права позивачів, так і на виконання позитивного обов`язку держави в особі суду по створенню умов для реалізації та поваги до приватного та сімейного життя позивачів, що узгоджується із нормами ч. 2 ст. 8, ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Що стосується позовних вимог [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в рівних частинах на квартиру [ADDRESS] суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 8, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до виключної компетенції органів приватизації, створених органами місцевого самоврядування, віднесені питання прийняття рішень про передачу об`єктів приватизації фізичним особам тощо і суд не вправі перебирати на себе зазначені вище повноваження органу місцевого самоврядування. Процедура передачі квартири у власність позивачам з видачею свідоцтва про право власності шляхом приватизації здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний фонд відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». З урахуванням вказаного, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Разом з тим, питання про відшкодування понесених судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем не порушувалося. На підставі ст. ст. 15, 16, 328, 345 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: partial