Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 04 червня 2010 року по 07 травня 2015 року він перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мекає з відповідачкою. Позивач приймає участь в утриманні та вихованні дитини, але мешкає окремо від неї. Відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, в тому числі у літній час, та не дозволяє бачитись з донькою, ізолюючи її від батька. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №67 від 15.02.2016 року було визначено участь позивача у вихованні дитини шляхом надання можливості спілкуватись з дитиною кожної неділі місяця в 11:00 години до 13:00 години без присутності матері. Відповідачка відмовляється виконувати рішення служби у справах дітей. [PERSON] самостійно визначає, чим буде займатися донька, чи потрібно їй якесь навчання, вважаючи, що [PERSON] повинен лише сплачувати аліменти на утримання дитини. З огляду на викладене позивач просив усунути перешкоди у спілкуванні його, [PERSON], з донькою [PERSON], зобов'язавши [PERSON] надати позивачу можливість побачень з малолітньою [PERSON] кожну першу та третю п'ятницю з 17:00 години до 20:00 години неділі, щосереди з 17:00 години до 07:30 години четверга, два тижні під час літнього відпочинку та тиждень у другу пору року. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.08.2016 року позовна заява була залишена без розгляду в частині вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом надання можливості побачень з малолітньою [PERSON] щосереди з 17:00 години до 07:30 години четверга на підставі відповідної заяви позивача. У судовому засіданні позивач підтримав решту позовних вимог та наполягав на їх задоволенні, зазначивши, що він в змозі доглядати дитину в обсязі, який відпадає її віку та стану розвитку. Зокрема, він може готувати їжу, розвивати дитину, забезпечувати її дозвілля, дотримання щоденного звичного розпорядку дня та санітарно-гігієнічних норм. Відповідачка [PERSON] постійно чинить перешкоди у спілкуванні його з дитиною, зокрема, змінює контакті номери засобів зв'язку, не повідомляє про місце свого з донькою фактичного знаходження, перевела доньку у інший дитячий садочок, не повідомивши його про це. За адресою місця мешкання [PERSON] - у квартирі його матері, створені всі умови для утримання та виховання дитини у належних умовах. Стан здоров'я дитини є задовільним. Позивач офіційно працевлаштований, працює з 08:00 години до 18:00 години 6 днів на тиждень протягом трьох неділь; на четверту - п'ять днів на тиждень. Саме визначені у позові тривалість та періоди зустрічі з дитиною є достатніми та спілкування з нею батька та бабусі - його матері. Представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту пред'явленого позову. Відповідачка надала суду письмові заперечення відповідно до яких зазначила, що вона не заперечує проти надання побачень позивачу з дитиною щонеділі у період з 11:00 години до 13:00 години в присутності матері в громадських місцях. В обґрунтування заперечень відповідачка зазначила, що, вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні позивача з дитиною, але тільки у денний час і у вихідні дні, і бажано у її присутності. [PERSON] ніколи не ухилялась від виконання рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №67 від 15.02.2016 року. Про місцезнаходження її та дитини позивачу було достеменно відомо. [PERSON] бачиться з дочкою дуже рідко, при цьому не турбується про стан її здоров'я, не звертає увагу на те, у що дитина вдягнута, тощо. Після зустрічей з батьком донька хворіє тривалий час. Більш того, при короткотривалих зустрічах з дитиною позивач постійно негативним чином впливає на психічний стан дитини, яка стає наляканою та дратівливою. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №67 від 15.02.2016 року було визначено участь позивача у вихованні дитини шляхом надання можливості спілкуватись з дитиною кожної неділі місяця в 11:00 години до 13:00 години без присутності матері. Але навіть такий графік зустрічей з дитиною позивачем не виконується, оскільки [PERSON] дуже рідко бачиться з дитиною і тільки тоді, коли він сам того бажає. На момент розгляду справи судом, дитині виповнилося повних п'ять років. Вона перебуває ще в тому віці, коли не може у повному обсязі обслуговувати себе самостійно: вдягатися, купатися, робити зачіску, тощо. Особистого догляду дитина потребує щоденно. Відповідачка категорично заперечує проти того, щоб всі ці послуги дитині надавав батько, тому що вона дівчинка і такі послуги може надавати дитині лише вона, як жінка та матір. Позивач постійно працює, тому є незрозумілим з ким дитина буде залишатися у періоди спілкування, зазначені [PERSON] у позові. Квартира, в якій мешкає позивач, не є його власністю, а отже умови проживання, в тому числі дитяча кімната, можуть зазнати змін у будь-який момент. Запропонований позивачем графік побачень з донькою тільки зашкодить малолітній дитині, оскільки порушить її звичайні спосіб життя, що потягне за собою порушення її психічного здоров'я та морального розвитку. У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала частково та, уточнивши свою позицію, не заперечувала проти наданні побачень позивачу з дитиною щонеділі у період з 09:00 години до 17:00 години без її участі. При цьому відповідачка зазначила, що донька дійсно любить батька та хоче з ним спілкуватися, однак, щоразу при зустрічах [PERSON] налаштовує дитину проти неї, допускаючи при цьому критичні негативні висловлювання. Донька щаслива, коли батько приділяє їй увагу, та відповідачка постійно вживає зусилля для формування позитивного образу [PERSON], як батька. Натомість, у телефонному режимі позивач постійно висловлює погрози, які містять ганебних характер. Зустрічі з батьком носять негативний характер для дитини. Зокрема, востаннє коли вони відпочивали на морі з батьком без присутності [PERSON], дитина отримала тяжке харчове отруєння. Відповідач не обізнаний щодо стану здоров'я дитини, в тому числі щодо необхідного режиму дієтичного харчування. Під час перебування дитини із батьком на вихідних вже під час розгляду справи судом, донька була залишена позивачем без особистого нагляду у присутності бабусі - матері позивача та прабабусі. У цей час дитина впала з велосипеду, оскільки прабабуся, яка одна перебувала з дитиною у той момент, в силу похилого віку не змогла своєчасно відреагувати. Наслідком падіння став перелом обох кісток правого передпліччя із зміщенням, що підтверджено довідкою Миколаївської обласної дитячої лікарні від 17.05.2016 року. Після отримання травми дитина перебувала у родині позивача протягом доби без медичної допомоги. Коли доньку було повернуто відповідачці та госпіталізовано, [PERSON] тривалий час не виходив на зв'язок, що унеможливило повідомлення лікарям актуальної формації з метою застосування для дитини необхідної анестезії. Протягом усього часу лікування позивач не цікавився станом здоров'я дитини та не надав жодної допомоги, в тому числі матеріальної, з цього приводу. Під час, коли донька була з позивачем, він не достатньою мірою забезпечував гігієну дитині, в тому числі шляхом своєчасної зміни спідньої білизни. До моменту розтавання [PERSON] та [PERSON] дитина на нервовому ґрунті хворіла на енурез. Вказаний стан лікувався медикаментозно. Також, внаслідок того, що дитина була постійним свідком конфліктів, що виникали між сторонами, донька мала незадовільний психосоматичний стан, який стабілізувався після припинення постійного мешкання позивача з дитиною. Мали місце випадки, коди позивач дозволяв дитині купатися під холодною водою одразу після видужання через хворобу ОРВІ, що провокувало повторне захворювання. Представник відповідачки підтримала заперечення, просила визначити участь батька у вихованні дитини шляхом надання побачень щонеділі у період з 09:00 години до 17:00 години без участі матері. У задоволенні іншої частини позовних вимог просила відмовити за необґрунтованістю. Представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради просила розглянути справу за відсутності представника органи опіки, надавши висновок щодо розв'язання спору. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенції про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України №166-V від 20.09.2006 року було ратифіковано Конвенцію про контакт з дітьми (ETS N 192), прийняту Радою Європи 15.05.2003 року. Згідно ст. 2 даної Конвенції «контакт» означає: перебування дитини протягом обмеженого періоду разом з особою, з якою вона зазвичай не проживає, чи зустріч з такою особою; будь-яку форму спілкування між дитиною й такою особою. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 того ж кодексу, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. У пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява №31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див., наприклад, рішення від 27 листопада 1992 р. у справі «Олсон проти Швеції (№ 2)» (Olsson v. Sweden (№ 2)), Series A, № 250, с. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Згідно пункту 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім'ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім'ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей. У пункті 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від18.12.2008 року (заява №39948/06) зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (995_004) (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER], видане 14.11.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції). Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.05.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з матір'ю. Позивач мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження №Г-147 від 24.11.2015 року умови проживання є задовільними. Відповідачка з донькою мешкають за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження умови проживання є задовільними. [PERSON] працює в ТОВ фірма «Авантехтранс» згідно довідки №79 від 10.11.2015 року. За місцем роботи характеризується позитивно. [PERSON] працює інженером-програмістом в ТОВ «ОАСУ Енерго», за місцем роботи та мешкання характеризується позитивно. Батьки дитини мають стабільний дохід. Згідно соціально-психологічного висновку №817 від 11.05.2016 року, підготовленого Миколаївським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, встановлено, що на теперішній час дитина [PERSON] як свою сім'ю бачить себе, матір та батька. Стосунки з матір'ю є емоційно комфортними, неконфліктними, між ними існує тісний зв'язок. Дитини прив'язана до матері, для неї мати є важливою людиною у житті. Також дівчинка відчуває з боку матері гіперопіку. Стосунки з батьком є емоційно комфортними, неконфліктними, між ними існує емоційний зв'язок та є прив'язаність до батька. Дівчинка проектує на батька ставлення своєї матері до нього. Дитина відчуває дискомфорт спостерігаючи конфліктні стосунки між батьками. Згідно психологічного обстеження від 17.04.2016 року, дитина [PERSON] не може почувати себе захищеною та з легкістю будувати довірливі відносини; для дівчинки дуже важлива оцінка з боку матері. На підставі аналізу даних обстеження, анамнезу життя та розвитку дитини і сім'ї зроблено висновок, що на момент обстеження дитина розвинута згідно своєї фізичної та психічної норми. ЇЇ поведінка та емоційний стан вказують на ознаки, що дитина була свідком конфліктів своїх батьків. Цей акт вплинув на формування адаптаційних можливостей дитини та може бути причиною енурезу до 4 років. Також це може бути наслідком хронічної психічної травми дитини. Поведінка матері, яка теж травмована, впливає на дитину: мати намагається захистити доньку від будь-яких загроз навіть там, де їх не може бути. Характер малюнків дитини вказує на те, що в сімейній системі накопичилась велика кількість негативу - агресії, гніву, образи та вини. Цьому не має виходу, а дитина зробилась «резервуаром» для цього негативу. У процесі малювання дівчинка вказувала на те, що батько її дуже любить, але нічому не вчить. На цей час її фактична сім'я складається з бабусі та матері, а для батька не знайшлось місця на малюнку. В ході обстеження здійснено висновок про те, що дитина є об'єктом маніпулювання. Відповідно до довідки №20 від 25.03.2016 року дитина [PERSON] відвідує дошкільний заклад №94 міста Миколаєва з 10.12.2013 року. Протягом цього періоду заходи для батьків, які проводились на базі ДНЗ відвідувала мати дитини. Згідно довідки №67 від 12.04.2016 року за період з 10.09.2013 року по теперішній час за даними дошкільного закладу №94 міста Миколаєва [PERSON] хворіла у періоди: з 17.03.2014 року по 21.03.2014 року - ГРВІ, з 22.10.2014 року по 28.10.2014 року - ГРВІ, трахеобронхіт, з 07.11.2014 року по 07.02.2015 року - ГРВІ, трахеобронхіт, фармігомікоз, носій патогенної флори в зіві (довідка ВКК №1058/14 від 22.11.2014 року), з 28.01.2015 року по 12.02.2015 року - інфекція сечовивідного шляху, стаціонарне лікування, домашній режим та лікування до 30.03.2015 року; з 15.09.2015 року по 21.09.2015 року - ГРВІ, токсикоз-кат. форма; з 19.10.2015 року по 04.11.2015 року - ГРВІ, ринофарингіт; з 06.11.2015 року до 12.12.2015 року - ГРВІ. За заявою матері дитина з 04.01.2016 року знаходитися на оздоровленні. За змістом виписки із постанови ЛКК №1651 від 14.04.2016 року Міської дитячої поліклініки №4 міста Миколаєва дитина [PERSON] має дисфукнцію імунної системи, потребує постійного нагляду педіатра, імунолога, нефролога. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача та бабусею малолітньої [PERSON], пояснила, що син має всі необхідні навички та здібності для належного піклування за дитиною. Зокрема, він в змозі годувати дитину, купати її, вкладати спати. Сторонньої допомоги при вчиненні вказаних дій її син не потребує. За місцем мешкання позивача створені всі необхідні умови для комфортного перебування дитини. Спиртними напоями [PERSON] не зловживає, іноді може випити пиво. Відповідачка безпідставно чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою. У зв'язку з цим свідок, як бабуся дитини, також позбавлена можливості належним чином спілкуватися з онукою, оскільки позивач, забираючи дитину, часто привозить її до неї та лише таким чином вони мають змогу бачитися одна з одною. Свідком будь-яких конфліктів між сторонами [PERSON] не була, зі слів онуки їй також про це нічого не відомо. До припинення шлюбних відносин стосунки у родині були нормальні. Дитина іноді хворіла на простудні захворювання, також в неї була інфекція сечових шляхів, однак в цілому стан дитини є задовільним. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою по дачі із матір'ю позивача - [PERSON]; знає з позивача з 15-річного віку, відповідачку знає з моменту її одруження з [PERSON] Свідок пояснила, що знає позивача виключно з позитивного боку, він дуже гарно ставиться до дитини та турбується про неї. Дитина вміє їсти самостійно, батька не боїться. Стосунки між ними є доброзичливими. Свідком спілкування позивача з донькою [PERSON] була лише в період перебування їх на дачі. Яким чином відбувається їхнє спілкування увесь інший час - пояснити не може. Свідок [PERSON], яка є колишньою сусідкою сторін, у суді пояснила, що знає цю родину близько п'яти років. За вказаний час донькою переважно опікувалась мати, батько гуляв з дитиною близько трьох разів, не знав що робити, коли дитина плаче. Бували випадки, коли [PERSON] вимикав телефон та ішов пити пиво, нехтуючи інтересами родини. Стосунки між батьками були напруженими. Дитина потребує постійної уваги, є легко збудливою та переважну кількість часу протягом прогулянок перебуває поряд з матір'ю, побоюючись відпустити її руку. [PERSON] дуже часто хворіла та страждала на енурез до чотирьох років. Стосунки дитини з батьком були нейтральними, донька його побоювалась. Відповідачка в період спільного мешкання з позивачем не працювала, хто дбав про матеріальне забезпечення родину свідку не відомо. Який у позивача графік роботи [PERSON] також не знає. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною матір'ю дитини сторін. З позивачем вона знайома близько шести років - з моменту його одруження з [PERSON] З відповідачкою [PERSON] знайома близько 15 років, познайомились під час здобуття освіти. Свідку відомо, що дитиною весь час займалась мати. Батько часто вживав спиртні напої, в томи числі пив при дитині пиво та давав їй скоштувати; донька пробула пиво та казала, що смачно. Іноді позивач поводив себе агресивно по відношенні до матері дитини, торгав її у присутності доньки за інтимні місця. [PERSON] дуже часто хворіє, переважно на простудні захворювання. [PERSON] зі слів дитини відомо, що одного разу батько скупав її у холодному душі, після чого вона захворіла. Після спілкування дитини з батьком вона починає негативно відноситись до матері, вживає відносно неї ненормативну лексику. Дитина на теперішній час не може обслуговувати себе самостійно, купається за допомогою дорослих. Також свідок зазначила, що будь-яких перешкод мати дитини у спілкуванні її з батьком не чинить. Натомість позивач цікавиться життям доньки та шукає з нею зустрічей лише тоді, коли йому зручно, забуваючи про необхідність щоденного турбування за дитиною. Графіком зустрічей, запропонованим органом опіки та піклування, позивач не скористався. Дитина відноситься до батька гарно завдяки зусиллям матері. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №67 від 15.02.2016 року було визначено участь позивача у вихованні дитини шляхом надання можливості спілкуватись з дитиною кожної неділі місяця з 11:00 години до 13:00 години без присутності матері. Батькам надано право змінювати порядок спілкування з дитиною за взаємною згодою. Аналогічний порядок був визначений виконавчим комітетом Миколаївської міської ради у висновку від 13.04.2016 року №850/02.02.01-22/22/14/16. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З огляду на викладене, з урахуванням конкретних, наведених вище, обставин справи, із визначеним органом опіки та піклування порядком спілкування позивача з дитиною суд погоджується частково. Оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, з урахуванням позиції сторін, суд вважає за необхідне визначити участь позивача у вихованні дитини [PERSON] шляхом надання йому побачень з дитиною щонеділі у період з 09:00 години до 17:00 години без присутності матері, оскільки саме такий графік, з урахування віку дитини (повні п'ять років) та неможливості у цьому віці тривалого розлучення її з матір'ю відповідатиме інтересам дитини. При цьому суд зауважує, що визначений період і тривалість побачень позивача з донькою, в подальшому може бути змінений з урахуванням формування в дитини вмінь та навичок відповідно до віку дорослішання. Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що таке рішення в розумінні ст. 8 Конвенції з прав людини і основоположних свобод є «законним», оскільки ґрунтується на нормах статей 157-159 СК України, відповідає «законній меті», оскільки спрямовано на захист прав і інтересів дитини, та є «необхідним у демократичному суспільстві», оскільки застосоване втручання з боку держави відповідає нагальній соціальній потребі та є пропорційним поставленій легітимній меті беручи до уваги, щоврахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу. На підставі викладеного та

Outcome: partial