Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] -адвоката Василинич О.А. про ухвалення додаткового рішення, в якому просили вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 96200,00 грн. В обґрунтування заяви вказує, що 16 грудня 2020 року Київським районним судом м. Харкова винесено рішення по вищевказаній справі. Зазначила, що зазначеним рішенням суду первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР про визначення місця проживання дитини - задоволено. Визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] уродженця м. Харкова, з батьком [PERSON] , [INFO] . Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР про визначення місця проживання дітей - задоволено частково. Визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] уродженки м. Харкова, з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Вказала, що при постановленні рішення судом не вирішено питання розподілу судових витрат, що полягають у наданні правничої допомоги адвокатом позивачу по справі [PERSON] . У заяві представник позивача просить стягнути на користь позивача з відповідача 96200,00 грн. за надання правничої допомоги. 13.01.2021 року на адресу суду надійшли письмові заперечення від відповідача по справі [PERSON] щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, в яких остання просила суд відмовити у задоволенні заяви щодо стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу. Зазначила, що позивачем не надано попереднього розрахунку судових витрат, а тому на її думку слід застосувати наслідки передбачені ч. 2 ст. 134 ЦПК України. Крім того, відповідач зазначає, що адвокатом Василинич О.А. представництво здійснювалось без належних повноважень, оскільки в умовах договору вбачається, що адвокат здійснювала представництво позивача саме як самозайнята особа, про що свідчать квитанції від приходного касового ордеру, де Василинич О.А. приймала кошти за виконання доручення саме як самозайнята особа. Однак, наголосила, що згідно інформації з реєстру адвокатів України, вбачається, що Василинич О.А. є адвокатом, яка обрала організаційну форму здійснення адвокатської діяльності - адвокатське об`єднання «Адвокати Харкова», що на думку відповідача унеможливлює надання Василинич О.А. послуг, укладення договорів та отримання коштів, як самозайнята особа, а документи які це посвідчують не є допустимими та належними доказами. Зазначила, що враховуючи той факт, що станом на час укладення договору б/н від 08.01.2020 року про надання правової допомоги адвокат Василинич О.А. була членом адвокатського об`єднання «Адвокати Харкова» надавати послуги як адвокат, що здійснює індивідуальну адвокатську практику вона не мала можливості, а тому послуги надані адвокатом Василинич О.А., як само зайнятою особою, не надавались та їх вартість не може бути стягнена з неї. Доказів того, що [PERSON] сплачував на користь АО «Адвокати Харкова» грошові кошти за укладеним договором про надання правової допомоги з АО «Адвокати Харкова» матеріали справи не містять, як і не містять доказів укладення такого договору. За таких підстав, на її думку, адвокат Василинич О.А. здійснила представництво інтересів [PERSON] без належних повноважень. Вважає, що ордер від 01.08.2020 виданий адвокатом Василинич О.А., як самозайнятою особою, є підробленим. Також наголосила, що ордер зазначений в п.10 «Положення про ордер про надання правничої (правової) допомоги» затверджений рішенням Ради Адвокатів України №41 від 12.04.2019 року з подальшими змінами, в матеріалах справи відсутній, що свідчить про відсутність повноважень адвоката Василинич О.А. та є наслідком для відмови у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення. Крім того, всі оплати здійснювались на підставі договору від 08.01.2020 року, однак, враховуючи викладене, адвокат жодних дій за даним договором вчиняти не могла, оскільки є членом адвокатського об`єднання та надавати послуги від імені адвоката, що є само зайнятою особою не мала права. Також, на її думку, адвокат Василинич О.А. порушила баланс між інтересами та правами учасників, оскільки на відповідача покладається надмірний тягар, так як вона змушена сплачувати послуги за [PERSON] , які він не зрозуміло для чого отримував. Це ж стосується і так званого «гонорару успіху» у розмірі 50000,00 грн., які просить стягнути представник позивача Василинич О.А . Враховуючи свій тяжкий майновий стан, просила суд у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити. Одночасно із запереченнями заявила клопотання про витребування у Національній асоціації адвокатів України відомості про дату формування ордеру №1009574, інформацію хто його формував, відомості про організаційну форму здійснення адвокатської діяльності адвоката Василинич О.А., а також з Ради адвокатів Харківської області інформацію щодо організаційної форми здійснення адвокатської діяльності адвоката Василинич О.А., відомості про отримувача ордерної книжки, в якій міститься ордер серії ХВ№1728. Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд розглянув заяву про ухвалення додаткового судового рішення без виклику сторін на підставі наявних у суду доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяву, заперечення та матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2020 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР про визначення місця проживання дитини - задоволено, а саме визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] уродженця м. Харкова, з батьком [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 грн. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР про визначення місця проживання дітей - задоволено частково, а саме визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] уродженки м. Харкова, з матір`ю [PERSON] , [INFO] , в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 16.12.2020 року під час участі у судових дебатах, представник позивача Василинич О.А. зробила усну заяву про те, що докази, які підтверджують розмір понесених витрат на правову допомогу, будуть надані після ухвалення рішення судом. 21.12.2020 року було ухвалено повний текст рішення суду. 24.12.2020 року копію рішення суду було отримано представником позивача. 29.12.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про винесення додаткового рішення та розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 96200,00 грн., які поніс позивач у зв`язку із зверненням його до суду. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, судом встановлено, що представництво позивача у суді здійснювала Василинич О.А. на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 08.01.2020 року. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: - копію договору №б/н про надання правової допомоги від 08.01.2020 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Василинич О.А.; - копію завдання (доручення) №1 до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року; - копію акту №30/01-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 30.01.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 3000 грн.; - копію акту №29/02-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 29.02.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 4200 грн.; - копію акту №31/03-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 31.03.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 5000 грн.; - копію акту №30/04-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 500 грн.; - копію акту №29/05-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 29.05.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 4500 грн.; - копію акту №30/06-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 30.06.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 500 грн.; - копію акту №31/07-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 31.07.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 7000 грн.; - копію акту №31/08-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 31.08.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 5000 грн.; - копію акту №30/09-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 30.09.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 500 грн.; - копію акту №30/10-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 30.10.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 5000 грн.; - копію акту №30/11-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 30.11.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 5000 грн.; - копію акту №16/12-20 виконаних робіт (наданих послуг) від 16.12.2020 року до Договору про надання правової допомоги б/н від 08.01.2020 року, відповідно до якого зазначено, що [PERSON] були надані юридичні послуги, передбачені предметом Договору, вартість наданих послуг складає 5000 грн.; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №16/12-20 від 16.12.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 5000 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №30/11-20 від 30.11.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 5000 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №30/10-20 від 30.10.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 5000 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №30/09-20 від 30.09.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 500 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №31/08-20 від 31.08.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 5000 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №31/07-20 від 31.07.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 7000 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №30/06-20 від 30.06.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 500 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №30/04-20 від 30.04.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 500 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №31/03-20 від 30.09.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 5000 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №29/02-20 від 29.02.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 4200 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №29/05-20 від 29.05.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 4500 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №30/01-20 від 30.01.2020 року, згідно якої сплачено [PERSON] 3000 грн. адвокату Василинич О.А. за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 08.01.2020 року. Отже, у суду немає сумнівів щодо цільового призначення вищевказаних коштів, сплачених позивачем на користь адвоката Василинич О.А., а саме за надання правової допомоги згідно з вищевказаним договором та завданням (дорученням) №1 до нього у зв`язку з розглядом цієї цивільної справи. При цьому, суд наголошує, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом, здійснює виключно адвокат - фізична особа.Адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.Незалежно від обраної адвокатом організаційно - правової форми адвокатської діяльності підставою для її здійснення є договір про надання правової допомоги, законодавчо визначені його форма та зміст.Не залежать також від обраної організаційно - правової форми адвокатської діяльності і повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.Законом визначені одні і ті ж документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги - договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, що також не залежать від обраної адвокатом організаційно - правової форми адвокатської діяльності, за виключенням лише, ким видано ордер адвокатом, адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням (стаття 26 Закону).Тому адвокатська діяльність у кількох визначених Законом організаційно-правових формах, як така, що не суперечить одна одній, може здійснюватись адвокатом одночасно. Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи [PERSON] з приводу обставин, на які вона посилалась у своїх запереченнях та не вбачає підстав для витребування доказів, клопотання про яке вона долучила до заперечень, оскільки обґрунтованих підстав для витребування цієї інформації, немає. Щодо доводів [PERSON] про те, що оскільки позивач не надав попереднього розрахунку судових витрат, тому слід застосувати наслідки, передбачені ч.2 ст. 134 ЦПК України, суд зазначає, що приписи цієї статті містять у собі право, а не обов`язок суду відмовляти у відшкодуванні відповідних судових витрат з підстав неподання їх попереднього розрахунку. Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у цивільному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Тому, зважаючи на те, що цивільна справа перебувала у провадженні суду з 03.07.2018 року, що безумовно не було очікуваним для позивача, враховуючи зміну його представників та кількості та якості наданої йому правової допомоги, відмова у відшкодуванні відповідних судових витрат з підстав неподання їх попереднього розрахунку, буде порушенням справедливого балансу та не відповідатиме верховенству права. Проте суд не погоджується з таким розміром витрат на правову допомогу, яку позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй додатковій постанові від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц зазначила, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15 та інших. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вказані положення кореспондуються із приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI, згідно яких гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial