Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє також в інтересах [PERSON], третя особа: Комінтернівський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, Служба у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та анулювання реєстрації. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що спірна квартира належить йому на підставі договору дарування від 22 квітня 2002 року , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1-1563. З 2000 року по 10 жовтня 2008 року він знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У шлюбі [INFO] року народилась донька [PERSON]. Відразу ж після того, як його мати подарувала спірну квартиру, вони всією родиною переїхали в неї мешкати та були там зареєстровані з 13.09.2002 року. Коли в 2007 році сімейні стосунки з відповідачкою припинились, вона забрала всі свої та дитини речі та виїхала із квартири в невідомому напрямку. З того часу більш в квартирі вона з дитиною не поверталась та нею не цікавилась, комунальні послуги не сплачувала. Справжнє її та дитини місцезнаходження на сьогоднішній день позивачу невідомі, у зв'язку з чим позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні його власністю , визнати відповідачів такими , що втратили право користування житловим приміщенням та анулювати їх реєстрацію. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов у повному обсязі Відповідачка в судове засідання не з'явився, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи : Комінтернівського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області до судового засідання не зявився, повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Служби у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судовому засіданні в частині визнання неповнолітньої [PERSON],, як такою, що втратила право користування житловим приміщенням, заперечував. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд визнає, що відповідачка [PERSON], яка діє також в інтересах [PERSON] повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши надані письмові матеріали справи , оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не суперечать закону та підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Відповідно до договору дарування від 22 квітня 2002 року , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1-1563 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а. с. 8). Як вбачається з довідки, наданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №23 від 01.04.2014 року № 5687/2/07-05 від в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] та малолітня [PERSON] (а. с. 12). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 502 від 10.10.2008 року (а. с. № 10). Згідно ст.. 319 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно зі ст.321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст.. 150 ЖК України, особи , які мають в приватної власності житловий будинок, (частину житлового будинку), квартиру, користуються ним, (нею) для особистого проживання та проживання членів родини, та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм бажанням (продавати, дарити, заповідати, надавати в оренду, укладати угоди). Відповідно до ст.. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таке право, відповідно до положень ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України члени сім'ї втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків із власником та у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Про те, що [PERSON] відсутня за місцем реєстрації без поважних причин з 2007 року, в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON]. Оскільки [PERSON] відсутня за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, а домовленості між позивачем та відповідачкою про те не було, суд приходить до висновку що , її реєстрація в квартирі позивача, яка належить йому на праві приватної власності обмежує його у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження власністю, тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою підлягають задоволенню. Крім того [PERSON] має інше житло, яке належить їй на праві приватної власності (а. с. 45-49). Позовні вимоги що до втрати права користування житловим приміщенням неповнолітньої [PERSON], то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти -члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. За змістом ч. 3 ст. 29 ЦК, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. ст. 141, 160 СК України мати, батько мають рівні права та обв'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до вимог ст.. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що неповнолітня донька позивача, як колишні члени сім'ї власника спірної квартири має право на користування цим житлом і вона не проживає в цьому житлі з поважних причин: через неприязні стосунки, що сталися між сторонами після розірвання шлюбу. Крім того позивачем не надано доказів про наявність іншого житла у неповнолітньої [PERSON] За таких обставин залишення неповнолітньою [PERSON] спірного житла являється обґрунтованим, а причини відсутності -поважними. Позовні вимоги щодо анулювання реєстрації відповідачів, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ст.. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Частиною 1 ст. 7 вищевказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial