Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Виклад позиції позивача, відповідь на відзив. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] (прізвище якого змінено на « [PERSON] »), [INFO] , аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що до 06 грудня 2007 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачу відомо, що відповідач змінив прізвище на « [PERSON] ». На даний час [PERSON] є студентом Харківського державного професійного-педагогічного коледжу імені В.І. Вернадського денної форми навчання, що підтверджується довідкою від 16 вересня 2021 року №161, наданою Харківським державним-педагогічним коледжем імені В.І. Вернадського. [PERSON] проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1255/4 від 14 вересня 2021 року, наданою Кегичівською селищною радою Харківської області. У зв`язку з навчанням сина [PERSON] самостійно несе витрати на проїзд, оплату гуртожитку, харчування, купівлю одягу, придбання методичних посібників. Відповідач фінансової допомоги сину [PERSON] добровільно не надає. Окрім того, у відповіді на відзив, позивач зазначає що дійсно постановою державного виконавця від 12 листопада 2019 року звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, якою постановлено з 01 листопада 2019 року утримувати з відповідача аліменти у розмірі 50%, тобто 30% чергових, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та 20% в рахунок погашення заборгованості. Проте на даний час 30% чергових відрахувань з заробітної плати припинені, оскільки синові виповнилось 18 років, тому вказівка відповідача на відрахування на користь позивача 50 % від його заробітку є безпідставною. Наявність 20% відрахувань з заробітної плати з відповідача в рахунок погашення заборгованості виникла лише з вини відповідача. Окрім того зазначає, що вона з позовом до суду звернулась 20 вересня 2021 року, проте вже 21 вересня надійшов дзвінок з претензіями від відповідача стосовно позовної заяви, та з вимогою надати підтвердження що син дійсно навчається. Також, після відкриття провадження за даним позовом, 12 жовтня 2021 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області виданий судовий наказ про стягнення з відповідача на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісяця починаючи з 27 вересня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Проте, на даний час відповідач продовжує проживати зі своєю дружиною, місце його реєстрації підтверджується наданою ним копією довідки про реєстрацію місця проживання. Крім того, відповідно до першого смс-повідомлення, направленого ТОВ «Нова-пошта», відзив прямував від [PERSON] (копія повідомлення додається). Тобто, складається враження, що дружина відповідача умисно звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу з метою уникнення відрахувань з заробітної плати відповідача на користь позивача. Відповідач є особою працездатного віку, не має групи інвалідності, тому не позбавлений можливості своєю працею заробляти кошти на утримання своїх же дітей. На даний час, позивач не працює, оскільки позбавлена даної можливості, оскільки її молодший син [PERSON] , 2016 року народження, потребує догляду до 6 років, що підтверджується висновком Лікарсько-консультативної комісії КНП ЦПМСД Кегичівського району №40/40 від 09 липня 2020 року. За період 1-2 квартал 2021 року позивач отримувала доходи з таких джерел: соціальні виплати в розмірі 2915,52 грн щомісячно та аліменти, які сплачував відповідач, з яких 30% чергових відрахувань з заробітної плати припинені, оскільки синові виповнилось 18 років, 20% становить заборгованість зі сплати аліментів. Вартість оплати гуртожитку становить 390 грн щомісячно, яка відраховується з стипендії [PERSON] , витрати на проїзд в метро мінімально становлять 80 грн/тиждень, а то й більше. Крім того, син постійно несе витрати на харчування, купівлю одягу, методичні посібники. Фактично відрахування з заробітної плати відповідача становлять лише 20%, оскільки у зв`язку з досягненням сина повноліття стягнення аліментів припинено, а стягнення аліментів на утримання його неповнолітніх дітей є лише засобом уникнення від утримання свого повнолітнього сина. Виклад позиції відповідача. У відзиві відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, оскільки на даний час не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. 30 січня 2008 року Кегичівським районним судом Харківської області виданий виконавчий лист №2-60 про стягнення з відповідача на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 30 % всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 січня 2008 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції 13 січня 2016 року відкрите виконавче провадження ВП №49897695, яке на теперішній час не завершене, оскільки існує заборгованість зі сплати аліментів. Постановою державного виконавця від 12 листопада 2019 року звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, якою постановлено з 01 листопада 2019 року утримувати з відповідача аліменти у розмірі 50%, тобто 30% чергових, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та 20% в рахунок погашення заборгованості у розмірі 58629,69 грн. Станом на вересень 2021 року заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] складає 39 823,68 грн. В той же час, з заробітної плати відповідача щомісяця відраховується 50% доходу на сплату аліментів на утримання [PERSON] . Оскільки існує заборгованість зі сплати аліментів, виконавче провадження не підлягає закінченню, а заборгованість зі сплати аліментів стягується до повного її погашення. Разом з тим, з листопада 2019 року відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] . Вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 12 жовтня 2021 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області виданий судовий наказ про стягнення з відповідача на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісяця починаючи з 27 вересня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття. 19 жовтня 2021 року державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) відкрите виконавче провадження ВП №67170328 з примусового виконання судового наказу. Таким чином, розмір всіх відрахувань з заробітної плати відповідача складає 80%. Відповідач працює в ТОВ «Пінфо-Пласт» та отримує заробітну плату у мінімальному розмірі, що за жовтень 2021 року складає 6000,00 грн, без відрахування податків і зборів. Інших видів доходу не має. За період з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2021 року розмір доходів склав 68313,29 грн без вирахування із вказаної суми податків та зборів. Після відрахування всіх податків та аліментів із заробітної плати на місяць відповідач отримує 966,00 грн. Зазначена сума є значно меншою за встановлений ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб. Крім того, відповідач зазначає що стан його здоров`я суттєво погіршився. Йому встановлений діагноз - гіпертонічна хвороба ІІ ступеню важкості, астено-вегетативний синдром, помірно виражений вестибулопатією, астеросклероз, хпрнічний езофагіт, вогнищева поверхнева гастропатія, шлунково-стравохідний рефлюкс, ХПМК 1 ст. з астеновегетативним синдромом, помірно виражений вестибулопатією, инсомнією. Вартість лікування на місяць становить 4 909,12 грн, тому він не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину. Також, відповідач зазначає, що [PERSON] щомісяця отримує від нього матеріальну допомогу у розмірі 2447,56 грн, які є його власністю, а не доходом позивачки, а також отримує стипендію у розмірі 980,00 грн. Сукупний розмір [PERSON] на місяць складає 3427,56 грн, що перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 20 вересня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09 листопада 2021 року. 01 листопада 2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву. 04 листопада 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 17 листопада 2021 року до суду надішли заперечення відповідача. Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року клопотання [PERSON] задоволено. Учасники справи у судове засідання не з`явились, належно повідомлені про його місце, дату і час, натомість надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, окрім того: позивач - позовні вимоги підтримує повністю; відповідач - у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі; третя особа - просить позов задовольнити. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства від 14 жовтня 2003 року та копією свідоцтва про народження від 14 жовтня 2003 року (копія, а.с.7-8). Між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №72 від 06 грудня 2007 року (копія, а.с.9). На даний час [PERSON] вступив до Харківського державного професійного педагогічного коледжу імені В.І. Вернадського на навчання за освітньо-професійним ступенем «фаховий молодший бакалавр» з 01 вересня 2021 року за кошти обласного бюджету. Фома навчання - денна. Термін навчання з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2023 року, що підтверджується довідкою №161 від 16 вересня 2021 року (а.с.14). 30 січня 2008 року Кегичівським районним судом Харківської області виданий виконавчий лист по справі №2-60/08 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 30 % його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 січня 2008 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.40). Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції 13 січня 2016 року відкрите виконавче провадження ВП №49897695 на підставі виконавчого листа №2-60 виданого 30 січня 2008 року (копія, а.с.41). Відповідно до постанови 12 листопада 2019 року звернуто стягнення з [PERSON] у розмірі 50%, тобто 30% чергових, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та 20% в рахунок погашення заборгованості у розмірі 58269,69 грн (копія, а.с.42). [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 14 листопада 2019 року, серія [NUMBER] (а.с.44). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 березня 2020 року та серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (копія, а.с.45-46). Відповідно до довідок ТОВ «ПІНФО-ПЛАСТ» сума заборгованості [PERSON] по аліментам на користь [PERSON] станом на 08 вересня 2021 року складає 39823,68 грн, станом на 02 листопада 2021 року складає 38159,34 грн. Сума заборгованості, що нарахована за жовтень 2021 року складає 2447,56 грн буде перерахована у строк виплати заробітної плати за ІІ половину жовтня, а саме 05 листопада 2021 року і станом на 06 листопада 2021 року сума заборгованості складатиме 35711,78 грн (а.с.43,74). 12 жовтня 2021 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області виданий судовий наказ про стягнення з відповідача на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27 вересня 2021 року та до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , повноліття, тобто до [INFO] (копія, а.с.47). 19 жовтня 2021 року державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) відкрите виконавче провадження ВП №67170328 з примусового виконання судового наказу №198/367/21 (копія, а.с.48). Відповідно до довідки про заробітну плату (дохід) [PERSON] за період 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2021 року нараховано 68313,29 грн (а.с.49), за вересень-жовтень 2021 року 12161,78 грн (а.с.75). Павлоградський відділ ДВС у своєму листі від 19 листопада 2021 року №34/107686 повідомляє, що на виконанні знаходиться ВП №49497695 по виконанню виконавчого листа №2-60 виданого 30 січня 2008 року Кегичівським районним судом про стягнення аліментів та ВП №67170328 по виконанню судового наказу №198/367/21 виданого 12 жовтня 2021 року Юр`ївським районним судом. Аліменти стягуються із заробітної плати боржника у розмірі 8,5% в рахунок погашення заборгованості на користь [PERSON] , 33% чергових та 8,5% в рахунок погашення заборгованості на користь [PERSON] після погашення заборгованості по ВП №67170328 заборгованість по аліментам по ВП №49497695 буде утримуватись у розмірі 17% (копія, а.с. 93). З виписки [PERSON] вбачається, що йому встановлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ступеню важкості І. ХПМК 1 ст. з астено-вегетативним синдромом, помірно виражений вестибулопатією, астеросклероз МАГ (стенози не критичні до 50%). Ризик ІІІ. СН І ст. супутній: ГЕРХ, хронічний езофагіт, вогнищева поверхнева гастропатія, шлунково-стравохідний рефлюкс, ХПМК 1 ст. з астено-вегетативним синдромом, помірно виражений вестибулопатією, инсомнією (копія, а.с.50-51). Відповідно до висновку №40/04 від 09 липня 2020 року [PERSON] потребує догляду матері до 6 років, до 23 грудня 2022 року (копія, а.с.65). З відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 02 листопада 2021 року [PERSON] щомісячно має дохід з таких джерел, як соціальні виплати в сумі 2915,52 грн та аліменти в сумі 2415,00 грн (а.с.67). З довідки про доходи [PERSON] вбачається, що він отримує стипендію в сумі 980 грн з якої вираховується оплата за гуртожиток в сумі 390 грн (а.с.68). Крім того, у судовому засіданні досліджені: копія паспорта та ІПН позивача, з підтвердженням її анкетних даних (а.с.4-6); копія паспорта та ІПН [PERSON] , з підтвердженням його анкетних даних (а.с.10-12); довідка Кегичівської селищної ради Харківської області від 14 вересня 2021 року №1255/4 про склад сім`ї [PERSON] , та про те, що на її утриманні знаходяться [PERSON] , [PERSON] (а.с.13); копія паспорта та ІПН відповідача, з підтвердженням його анкетних даних (а.с.37-39); копії квитанцій з аптеки (а.с.53), роздруківка смс-повідомлення від Нової пошти (а.с.64), квитанція про оплату за гуртожиток від 30 серпня 2021 року в сумі 830,00 грн (копія, а.с.69); квиток з Кегичівки до Харкова вартістю 112,00 грн (а.с.66). Правові норми законодавства застосовані судом. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 СК України). Верховний Суд України дійшов висновку, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила ст. 185 СК не застосовуються; зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Про це йдеться в Постанові Судової палати в цивільних справах ВСУ від 24 лютого 2016 року №6-1296цс15. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в коледжі, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів. Згідно зі ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При визначенні розміру аліментів суд виходить з реальної можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини доходу. При цьому суд врахував можливість [PERSON] отримувати матеріальну допомогу від своєї матері, її матеріальний та сімейний стан, зокрема наявність на утриманні [PERSON] , який потребує догляду матері до 6 років, у зв`язку з чим в неї на даний час відсутня можливість працевлаштуватися, матеріальний, сімейний стан відповідача, зокрема отримання заробітної плати в мінімальному розмірі, виховання і утримання ним дочок [PERSON] , [PERSON] , наявність заборгованості зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , до досягнення останнім повноліття, що свідчить про існування додаткових зобов`язань. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав в постанові від 07 грудня 2020 року у справі 761/23308/19. Разом з тим, позивач не надала доказів того, що відповідач може надавати допомогу в розмірі 1/4 частини від свого доходу. Позивач в позовній заяві не зазначає докази, як на підставу можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на час навчання [PERSON] саме в вказаному розмірі, а лише вказує на те, що відповідач не надає допомоги на утримання в добровільному порядку, однак з такими доводами позивача суд не погоджується, оскільки право позивача на отримання аліментів від відповідача виникає лише у випадку можливості останньою надавати таку допомогу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини, що відповідач може надавати їй допомогу в заявленому розмірі, а тому позов слід задовольнити частково та визначити аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходів) відповідача, щомісяця. 1/8 частину від заробітку відповідача не слід вважати значною та такою, що призведе до певних фінансових для нього втрат чи істотно впиватиме на матеріальний стан його сім`ї, зважаючи, також, і на незначний період стягнення аліментів, також зважаючи на необхідність понесення додаткових витрат сином пов`язаних з навчанням (зокрема, придбання навчальної літератури), окрім звичних на утримання, суд вважає, що визначена сума аліментів на час навчання повнолітнього сина сторін, що підлягає стягненню з відповідача не є надмірною чи непосильною для сплати чи такою, що призведе до збагачення сина сторін чи позивачки, та таку суму взмозі надавати відповідач без шкоди для свого майнового стану та майнового стану його сім`ї. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. Як встановлено ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Outcome: partial