Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що 17.07.2013 відповідач отримав кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява від 17.07.2013 разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 31.12.2018 має заборгованість у розмірі 124344,21 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4781,38 грн., відсотків за користування кредитом за період з 17.07.2013 по 31.10.2017 - 119562,83 грн. Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 124344,21 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлений позов підтримує (а.с.44). Відповідач у судове засідання вкотре не з`явився, поштові відправлення про дату, час і місце розгляду справи, направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повертаються на адресу суду без вручення адресатові і з відмітками поштаря «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» та «адресат відсутній» (а.с.64,69,82). Ураховуючи, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №231/01-23 від 08.02.2019 (а.с.48), поштові відправлення направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, повторне поштове відправлення таким, що доставлене. За таких обставин, враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Розділу ІІ Глави 11 ЦПК України та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Матеріалами справи установлено, що 17.07.2013 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 17.07.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10). Позивач указував на те, що підписавши указану анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», розміщеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між відповідачем та банком договір (а.с.10-34). Відповідно до анкети-заяви відповідач зобов`язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві (а.с.10). Разом із тим, як убачається із Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт» Універсальна» відповідачем цей витяг не підписаний, а отже, останній не був повністю проінформований про умови кредитування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». При укладенні кредитного договору сторони керувались ст.634 ч.1 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач дав згоду щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (а.1.1.1.52 Договору) - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці на суму залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов`язуєтьcя погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у анкеті-заяві визнав та погодився на умови користування послугами банку, які йому були відомі саме на час укладення кредитного договору. За ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Позивач посилався у позові на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував внаслідок чого утворилася заборгованість та надав розрахунок заборгованості станом на 31.12.2018. Згідно указаного розрахунку позивача [PERSON] має заборгованість у розмірі 124344,21 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4781,38 грн., відсотків за користування кредитом за період з 17.07.2013 по 31.10.2017 - 119562,83 грн. (а.с.8-9). Суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної сплати тіла кредиту у розмірі 4781 грн. позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Оцінюючи обґрунтованість вимог позивача про стягнення 119562,83 грн. боргу із відсотків за період з 17.07.2013 по 31.10.2017 суд виходить із такого. Під час укладення кредитного договору сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, кінцевий термін повернення кредиту, який відповідає строку дії картки. За запитом суду (а.с.66), позивачем було надано виписку по кредитній картці [PERSON] за період із 17.07.2013 по 08.07.2019 та інформацію про усі видані [PERSON] кредитні картки, термін їх дії (а.с.76-79). Як убачається із довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", за договором б/н від 17.07.2013, укладеного між сторонами, [PERSON] була надана одна кредитна картка № [NUMBER] із датою відкриття 17.07.2013, терміном дії до 05/17 (а.с.79). Отже, кредитна картка відповідача не перевипускалася і на час звернення позивача до суду із позовом строк її дії давно сплинув. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача убачається, що відповідач користувався кредитною карткою у період з 17.07.2013 по 27.07.2013, у подальшому кредитною карткою не користувався, жодного разу не вносив коштів на погашення кредиту. По кредитній картці відбувалося автоматичне погашення простроченої заборгованості, нараховувалися відсотки, штрафи та пеня (а.с.8-9,59-76-79). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ. Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов`язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Судом установлено, що згідно із укладеним 17.07.2013 кредитним договором та витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільговий період», базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами на час укладення договору становила 30,00% річних (2,5% на місяць), за тратами здійсненим з 01.09.2014 - 34,8% річних (2,9% на місяць, а за тратами здійсненими з 01.04.2015 - 43,2% річних (3,6% на місяць) (а.с.11). За розрахунком позивача, при визначенні розміру процентів за користування кредитом ним застосована вищевказана змінювана процентна ставка. Відповідач жодного разу не погашав заборгованості. Ураховуючи, що Витяг з Тарифів не містить підпису відповідача, який би свідчив про обізнаність останнього із змінюваною процентною ставкою. Крім того, відповідач отримав кредит саме під 30,00% річних, поступове підвищення не процентної ставки не обумовлене анкетою-заявою, тобто немає письмової згоди позичальника на таку зміну процентної ставки. Таким чином установлено, що змінювана відсоткова ставка сторонами не була узгоджена, а тому суд виходить із ставки у 30,00% , за якою відповідачем було отримано кредит. У той же час, позивач нарахував відсотки за період з 17.07.2013 по 31.10.2017, проте строк дії картки, отриманої відповідачем закінчився 31.05.2017 (а.с.79). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, проценти нараховуються у межах дії договору (картки), який в даному випадку спливає із закінченням дії картки. Позивач має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України, але таких вимог позивач не заявив. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Після 31.05.2017 нарахування позивачем відсотків на суму кредиту не повернутого відповідачем є безпідставним. Суд визначає розмір відсотків таким чином. Ураховуючи, що з 01.09.2014 позивачем була встановлена відсоткова ставка на рівні 34,8% річних, а з 01.04.2015 - 43,2% річних, яка не була погоджена із позивачем, суд вважає за необхідне у період з 01.09.2014 по 31.05.2017 (строк дії картки) перерахувати суму заборгованості за відсотками на рівні 30,00%. Виходячи із колонки № 12 Розрахунку заборгованості, наданого до суду позивачем, сума заборгованості з відсотків за ставкою 30,00 % станом на 31.08.2014 (до зміни ставки) сладала 2888,24 грн. За період з 01.09.2014 по 31.05.2017 сума належної до стягнення з відповідача заборгованості з відсотків, яка підлягає нарахуванню на суму залишку кредиту в розмірі 4781,38 грн. за ставкою 30,00% складає 3840,40 грн. ((4781,38 грн. х (30,00%/365 днів=0,08%) х 1004 днів (кількість днів прострочення за період з 01.09.2014 по 31.05.2017))/100). Отже, сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 6728,64 грн. (2888,24 грн. + 3840,40 грн.). За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача заборгованості на загальну суму у розмірі 11510,02 грн. та із відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 11510,02 грн., тобто на 9,3%, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 178,65 грн. (1921,00 грн. х 9,3) судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial