Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Луганськгаз» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільнені у розмірі 3137,86 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5\~000 грн., а згідно уточненої позовної заяви від 04.12.2015 року позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1652 ,76 грн., та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обгрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він працював в ПАТ «Луганськгаз» на посаді юрисконсульта, 30.09.2015 року був звільнений з займаної посади у звязку із скороченням штату за ст. 40 КЗпП України, згідно наказу від 30.09.2015 року № 28-ОС, але відповідач ПАТ «Луганськгаз» не здійснив повного розрахунку з позивачем в день звільнення, а здійснив розрахунок з позивачем [PERSON] лише 15.10.2015 року. Згідно договору між ПАТ «Луганськгаз» та «Ощадбанком» України, був відкритий рахунок у «Ощадбанку» України, та надана банківська картка позивачу [PERSON] для отримання заробітної плати. Тому відповідач мав змогу і повинен був здійснити розрахунок в день звільнення позивача, перерахувавши кошти на відповідний банківський рахунок. Позивач [PERSON] був 13.10.2015 року запрошений головним бухгалтером до Старобільського МРУЕГГ, де підписав відомість про отримання розрахункових коштів. Позивач [PERSON] зміг працевлаштуватись 16.10.2015 року, а повинен був 01.10.2015 року, два тижні чекання під загрозою лишитися не працевлаштованим, виводили позивача з душевної рівноваги, бо це могло залишити його родину без засобів для існування, в звязку з чим він просить стягнути з відповідача також і моральну шкоду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити позовні вимоги, які виклав в уточненій позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами позивача не погодився, надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що позивач [PERSON] у день звільнення 30.09.2015 року, перебуваючи на роботі у Старобільському МРУЕГГ не зявився до ПАТ «Луганськгаз» для проведення розрахунку та отримання трудової книжки . Листом від 30.09.2015 року № 01-02-61/1656 до Старобільського МРУЕГГ, де фактично знаходився [PERSON], йому було запропоновано зявитись до відділу кадрів ПАТ «Луганськгаз» для отримання трудової книжки. Але зазначений лист позивачу [PERSON] вручити не вдалося, оскільки останній в 15 годині 55 хвилин 30.09.2015 року вже пішов з роботи, хоча підприємство працює до 16 годин 00 хвилин. Дослідивши докази по справі, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Позивач [PERSON] \~з 01 серпня 2013 року по 30 вересня 2015 року працював юрисконсультом в ПАТ «Луганськгаз», що підтверджується копією трудової книжки. Відповідно до копії наказу ПАТ «Луганськгаз» № 128-ОС від 30 вересня 2015 року, [PERSON] було звільнено з посади юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи ПАТ «Луганськгаз» з 30.09.2015 року, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 12 днів. З наданих суду довідок відповідачем вбачається, що повний розрахунок з ним було проведено 13.10.2015 року, що підтверджується відомістю про виплату грошей № 99 за вересень 2015 року, при цьому розрахункові кошти і копію трудової книжки відповідач отримав 15.10.2015 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до вимог \~ст. 116 КЗпП України \~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно з вимогами ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Інструкції про ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністрерства праці України № 58 від 29.07.1993 року, трудова книжка може бути надіслана працівнику поштою, що дозволяється за письмовою згодою працівника, відповідно до ст. 235 КЗпП України, день видачі трудової книжки вважається днем фактичного розрахунку з працівником. Відповідно до копії розписки [PERSON], останній отримав в ПАТ «Луганськгаз» трудову книжку [PERSON] 15.10.2015 року. Оскільки відповідач ПАТ «Луганськгаз» вказані вимоги закону не виконав, своєчасно розрахунок при звільненні позивача [PERSON] не здійснив, позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1652,76 \~ суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. Згідно п. 20\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"\~\~ встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 вказаного Порядку нарахування\~\~ виплат, що обчислюються\~\~ із середньої заробітної плати за останні два місяці\~\~роботи, провадяться шляхом множення\~\~середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках,\~\~передбачених чинним\~\~законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Оскільки відповідач ПАТ «Луганськгаз»\~несвоєчасно провів розрахунок з позивачем при звільненні, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати, за 9 робочих днів жовтня 2015 року у розмірі 1652 грн. 76 коп. Згідно розрахункового листа заробітна плата за серпень 2015 року [PERSON] становить 2333,67 коп., а заробітна плата за вересень 2015 року - 3182,25 грн. (а.с. 16). 5515,92 грн. (заробітна плата розрахункового періоду за серпень-вересень 2015 року) : 30 дн. (кількість календарних днів за серпень-вересень 2015 року) = 183 грн. 64 коп грн. (середньоденна заробітна плата), з розрахунку 183 грн. 64 коп.(середній заробіток за 1 день) х 9 робочих днів, що дорівнює 1652 грн. 76 коп. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є завдання моральної шкоди іншій особі. Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми,іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди спори \~ про \~ відшкодування \~ заподіяної фізичній \~ чи \~ юридичній \~ особі моральної (немайнової) \~ шкоди розглядаються, зокрема, коли\~ право \~ на \~ її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції \~ або випливає з її положень. \~ Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, зі змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи вищевикладене, вимоги \~ст. 237-1 Кодексу законів про працю України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п.2 \~ч.1 ст. 367 ЦПК України стягнення середньомісячної заробітної плати з відповідача \~у розмірі \~ \~1652 грн. 76 коп. слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243\~грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial