Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Синельниківський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] та стягнення з них аліментів, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що останні є батьками малолітнього [PERSON]. Прокурор в заяві вказав, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з бабусею [PERSON] в [ADDRESS]. Мати [PERSON]- [PERSON], [INFO] відмовилася від батьківських прав відносно свого сина про що складена відповідна заява посвідчена нотаріально. Таким чином, мати дитини повністю усунулася від виховання та утримання сина [PERSON]. Батько дитини [PERSON], [INFO] не виконує своїх батьківських обов»язків відносно [PERSON]. Так, у 2009 році [PERSON] виїхав з будинку де проживав разом із своєю матір»ю [PERSON] та сином [PERSON]. З цього часу батько дитини матеріальну допомогу на утримання сина не надає, життям дитини не цікавиться і взагалі з ним не спілкується. [PERSON] написав заяву на адресу опікунської ради Синельниківського району про відмову від батьківських прав відносно сина [PERSON] Прокурор зазначив, що відповідно до вимог ст.164 Сімейного кодексу України, мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не виявляють щодо дитини батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 20.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду , лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Зважаючи на те, що відповідачі ухиляються від обов»язків по вихованню та утримання сина [PERSON], не спілкуються з ним, матеріально та морально не підтримують, не проявляють батьківського піклування, прокурор просить позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з кожного окремо аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь осіб або закладу де буде знаходитися дитина, до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні Синельниківський міжрайонний прокурор підтримав позовні вимоги повністю, просить їх задовольнити, дав суду пояснення аналогічно обставинам викладеним вище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині, хоча про дату та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином за адресою місця колишньої реєстрації, а саме: [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з»явилася, хоча про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином за адресою місця реєстрації, а саме [ADDRESS]. На адресу суду повернулася розписка на ім.»я останньої з якої вбачається, що повіска на 09.04.2014 року не вручена [PERSON] через її відсутність за місцем реєстрації у гуртожитку по [ADDRESS], де [PERSON] проживала у зв»язку з навчанням у Придніпровському професійному ліцеї. Розписка містить печатку Відділу кадрів зазначеного навчального закладу та підпис інспектора по кадрам [PERSON] Представник третьої особи Органу опіки та піклування Синельниківської райдержадміністрації Чуєва К.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, оскільки відповідачі цілком усунулися від виховання та утримання сина [PERSON] [INFO], з дитиною не спілкуються, місце їх проживання невідоме. Хлопчик проживає зі своєю бабусею [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] яка утримує та виховую онука. Третя особа у справі [PERSON] в судовому засіданні просила позбавити її сина [PERSON] та [PERSON], які є батьками [PERSON], [INFO] батьківських прав у відношенні останнього, так як батьки вихованням сина не займаються. Письмово відмовилася від дитини. Пояснила суду, що місце знаходження її сина їй не відоме так як і місце проживання [PERSON]. Хлопчик проживає з нею з 2009 року, після того, як вони продали квартиру [ADDRESS] і переїхали до [ADDRESS]. Третя особа зауважили, що у [PERSON] є ще дочка [PERSON], [INFO]. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Проти винесення заочного рішення учасники процесу не заперечували. Вислухавши пояснення прокурора, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Факт родинних відносин між відповідачами [PERSON], [PERSON] та сином [PERSON] [INFO] підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] про народження останнього .(а.с.10). Із заяви [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], виданого 28.08.1998 року вбачаєтья, що останній відмовляється від батьківських прав на свого малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] у м.Дніпропетровську. Просить залишити сина проживати з його матір»ю (бабусею).(а.с.12). Своєю заявою [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], виданий 02.10.2006 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області посвідченої 01 вересня 2009 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Карпенко С.С., [PERSON] відмовляється від батьківських прав на свого малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] у м.Дніпропетровську, де в графі батько вказано [PERSON], в графі мати вказана [PERSON], та не запеперечує проти того, щоб її син проживав разом з батьком та був на його повному забезпеченні. (а.с.15) З копії паспорта серії [NUMBER], виданого 02.10.2006 року Амур Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім.»я [PERSON], [INFO] вбачається, що, остання значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з 13 грудня 2006 року. На а.с.13 міститься копія паспорта [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого 28 серпня 1998 року Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області з якого вбачається, що останній знятий з реєстраційного обліку 26 червня 2008 року за адресою: [ADDRESS]. З копії довідки № 107, виданої Новоолександрівською сільською радою Синельниківського району Вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає з 18.05.2009 року без реєстрації по [ADDRESS] разом зі своєю матір»ю [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за вищевказаною адресою. (а.с.14). Із заяви на а.с.11 від 13.05.2013 року третя особа у справі - [PERSON] просить залишити в її сім»ї онука [PERSON], [INFO] за адресою місця її проживання, а саме, в [ADDRESS], для подальшого оформлення опіки. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї [PERSON], [INFO] яка проживає в [ADDRESS], встановлено, що родина складається з двох осіб: її та онука [PERSON], [INFO]. Родина проживає у цегляному газифікованому будинку 64 кв.м. загальною площею у якому є вода, світло та всі необхідні меблі. Дитина має окрему кімнату, яка забезпечена усім необхідним. У сім»ї добрі стосунки та створені всі умови для подальшого проживання та виховання дитини.(а.с.16). В судовому засіданні досліджені документи надані третьою особою по справі [PERSON], а саме: копія Свідоцтва Серії [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], батьки якої: [PERSON], [PERSON]; копія рішення Самарського районного виконавчого комітету у місті Дніпропетровську від 17.07.2009 року № 397 «Про тимчасове влаштування [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до державного закладу на повне державне забезпечення», з якого вбачається, що мати дітей [PERSON] надала заяву-згоду на тимчасове влаштування до державного закладу на повне державне забезпечення своїх малолітніх дітей терміном до чотирьох років. Зазначено, що [PERSON] з лютого 2001 року по серпень 2005 року була вихованкою дитячого будинку «Світанок». З листопада 2005 року була зарахована до Придніпровського професійного ліцею на повне державне забезпечення та мала тимчасову реєстрацію по [ADDRESS], але була відрахована за прогули. Статус дитини сироти [PERSON]- не мала. Зазначено, що [PERSON] не може забезпечити утримання та виховання малолітніх, у зв»язку з чим вирішено, влаштувати малолітніх дітей до державного закладу на повне державне забезпечення терміном до чотирьох років; копія рішення Самарського районного виконавчого комітету у місті Дніпропетровську від 07.08.2009 року № 426 «Про розгляд протесту прокурора Самарського району міста Дніпропетровська від 31 липня 2009 року №2266 вих.№09», згідно якого задоволено протест прокурора Самарського району міста Дніпропетровська від 31 липня 2009 року № 2266 вих.№ 09, рішення виконкому Самарської райради у м.Дніпропетровську від 17.07.2009 року № 397 «Про тимчасове влаштування [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до державного закладу на повне державне забезпечення», вважати втратившим чинність. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно ч.1 п.1,2,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати ( батько ) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не виявляють щодо дитини батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 20.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду , лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі злісно ухиляються від виконання батьківських обов'язків стосовно виховання та утримання свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], не піклуються про його виховання та матеріальне забезпечення. З 2009 року життям сина батьки взагалі не цікавляться, обидва написали заяви про відмову від батьківських прав по відношенню до сина [PERSON]. Дитина проживає з бабусею [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Крім досліджених матеріалів справи, вказані обставини підтверджуються також висновком органу опіки та піклування Синельниківської районної державної адміністрації від 06.02.2014 року за вих..№29-234/0/114-14 про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до вимог ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.. Згідно з ч.1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім.»я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. На підставі ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину,яка відповідно до ч.1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платників аліментів [PERSON] нших дітей, непрацездатних, дружини, батьків, відсутність документальних даних щодо стану здоров»я відповідачів, наявність у [PERSON] ще однієї дитини, дочки [PERSON], [INFO], відсутність у [PERSON] інших утриманців та інше. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд, з»ясувавши всі обставини, зазначені у ст.182 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають повному задоволенню, як доведені та документально підтверджені. Позовні вимоги в частині стягнення з кожного відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, з відповідачки [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, що відповідає дійсним обставинам справи. У відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, суд присуджує з відповідачів, судовий збір на користь держави в сумі 243 грн.60 коп. з кожного.

Outcome: partial