Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, у якому просила розірвати договір купівлі-продажу бойлера «Gorenje», моделі GBF50T/V9, вартістю 4320 гривень, укладеному між позивачем та ФОП [PERSON] , зобов`язати ФОП [PERSON] повернути позивачу сплачені нею за бойлер грошові кошти в сумі 4320 гривень і стягнути моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Позов обгрунтований тим, що 25 серпня 2020 року позивач придбала у ФОП [PERSON] бойлер «Gorenje», моделі GBF50T/V9, вартістю 4320 гривень. На момент продажу відповідач з упаковки бойлер не діставав, а лише відкрив упаковану коробку і показав, що в коробці є бойлер. 26 серпня 2021 року після встановлення бойлера на стіну та під час підключення електрошнура майстром були виявлені недоліки бойлера, а саме сліди корозії на корпусі бойлера в нижній та верхній частині, зірвана(пошкоджена) пломба на верхній кришці бойлера. Після виявлення дефектів, бойлер було поміщено назад до коробки з метою повернення його продавцю, для заміни товару на якісний або повернення коштів за його придбання. У період з 27, 28 та 30 серпня 2020 року позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням замінити товар на якісний або повернути кошти за придбання бойлеру, але відповідач відмовив та повідомив, що з даного приводу вона може звернутись до суду. У подальшому позивач зверталась із заявами до Головного управління Держспоживслужби в Кіровоградській області та Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, але будь яких позитивних результатів зазначені звернення не мали. 2 листопада 2020 року [PERSON] в письмовій формі з претензією звернулася до відповідача, але він товар не замінив та кошти за даний бойлер не повернув. З посиланням на статті 675, 678, 679, 708 ЦК України та ст. 7,8, 15 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач зазначає, що змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Крім того, оскільки в зв`язку з зазначеною ситуацією позивач отримала значні фізичні та душевні страждання, перебувала на амбулаторному лікуванні в Маловисківській районній лікарні, просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Ухвалою суду від 4 грудня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 1 квітня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача ФОП [PERSON] , в якому він просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Відзив мотивовано тим, що 25 серпня 2020 року після огляду бойлеру за участю [PERSON] , продавця, [PERSON] та довіреної особи позивача його було придбано за ціною 4320 гривень. 27 серпня 2020 року, після звернення позивача з проханням забрати бойлер назад і повернути кошти, їй було відмовлено, що бойлер був у використанні і втратив товарний вигляд (п. 26 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами). На пропозицію надати письмову згоду на проведення експертизи для отримання висновку щодо встановлення істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця,виконавця) або фальсифікації товару (ч. 2 п. 28 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами) позивач відмовилась. Крім того, позивач відмовилася надати бойлер на дослідження та залишила його в себе. Відповідач звернув увагу на те, що після звернення [PERSON] до ГУ Держспоживслужби в Кіровоградській області, було проведено перевірку обставин, викладених у її зверненні та листом № Б-571/13-08/719 від 5 жовтня 2020 року повідомлено, що оскільки позивачем бойлер вже використовувався за призначенням, вимоги статті 9 товар Закону України «Про захист прав споживачів» у даному випадку не застосовуються. Відповідач зазначив, що право на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми передбачено п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 2 п. 28 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, однак це право настає за умови експертного підтвердження наявності істотних недоліків товару, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, але позивач звернувшись до суду з вимогою про розірвання договору та зобов`язання повернення їй коштів за придбаний бойлер, однак доказів про наявність істотних недоліків товару, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) або фальсифікації бойлеру - не надала. 31 травня 2021 року позивач надіслала до суду відповідь на відзив, у якому виклала заперечення з приводу аргументів відповідача оскільки: 1) згідно п. 26 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами обмін товару належної якості проводиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачу разом з проданим товаром. Зазначає, що придбаний бойлер за призначенням не використовувався, до електромережі та до водогону не був під`єднаний. Лише після встановлення майстром бойлера на стіну було знято ним пластикову кришку в нижній частині бойлера (для подальшого підключення електродроту), та виявлено недоліки бойлера, після чого він був знятий і поміщений до упаковки, і таким чином було збережено товарний вигляд та споживчі властивості бойлера; 2) щодо посилань відповідача на п. 28 та 30 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, позивач зазначає, що придбаний бойлер нею за призначенням не використовувався, а недоліки бойлера були виявлені лише під час його встановлення майстром; 3) їй як покупцеві не було роз`яснення інформацію щодо основних властивостей, умов використання, гарантійних зобов`язань, правил та умов ефективного і безпечного використання бойлера, а також інші умови передбачені п. 15 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, крім того, під час купівлі бойлера ні позивач ні її чоловік бойлер не оглядали, а лише за допомогою рулетки здійснили замір кріплення бойлера; 4) 27 серпня 2021 року після звернення до відповідача про повернення придбаного бойлеру [PERSON] відмовився спілкуватися, не оглянув бойлер, а повідомив, що з даного приводу вона може звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ульянов проти України)). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенції про захист пра людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У судовому засіданні встановлено, що 25 серпня 2020 року [PERSON] придбала у фізичної особи-підприємця [PERSON] в магазині « [INFO] » бойлер «Gorenje» модель GBF50T/V9, вартістю 4320 гривень, що підтверджується товарним чеком б\\н від 25 серпня 2020 року (а.с. 11) 26 серпня 2021 року після встановлення бойлера на стіну та під час підключення електрошнура майстром були виявлені недоліки бойлера, а саме сліди корозії на корпусі бойлера в нижній та верхній частині, зірвана(пошкоджена) пломба на верхній кришці бойлера. Після виявлення дефектів бойлер було поміщено назад до коробки з метою повернення його продавцю для заміни товару на якісний або повернення коштів за його придбання. У період з 27, 28 та 30 серпня 2020 року позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням замінити товар на якісний або повернути кошти за придбання бойлеру, але відповідач відмовив та повідомив, що з даного приводу вона може звернутись до суду. 28 серпня 2020 року та 4 листопада 2020 року позивач зверталась до Головного управління Держпосивслужби в Кіровоградській області з заявами щодо придбаного бойлера та отримала відповіді про те, що оскільки бойлер вже встановлений та використовується за призначенням, вимоги статті 9 Закону України « Про захист прав споживачів» у даному випадку не застосовуються. Стосовно ФОП [PERSON] буде вирішуватись питання про притягнення його до відповідальності згідно з вимогами ч. 1 ст. 155 КУпАП ( а.с. 15, 16, 17-18, 19, 21-22). З письмової претензії-вимоги позивача до відповідача від 2 листопада 2020 року вбачається, що 26 серпня 2020 після придбання бойлера «Gorenje», моделі GBF50T/V9, виявлено недоліки, а саме сліди корозії на корпусі бойлера в нижній та верхній частині, зірвана пломба на верхній кришці бойлера. Позивач просила відповідача замінити бойлер на такий самий належної якості або повернути кошти (а.с. 24). Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 625668 [PERSON] зареєстрований 23 жовтня 2001 року (а.с 47). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що після встановлення бойлера на стіну, під час підключення електрошнура, ним були виявлені недоліки бойлера, а саме сліди корозії на корпусі бойлера в нижній та верхній частині і зірвана(пошкоджена) пломба на верхній кришці бойлера, тому бойлер ні до електромережі, ні до водогону ним не приєднувався. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що ним надано було допомогу позивачці у виборі та купівлі бойлера; під час купівлі бойлера його було оглянуто в приміщенні магазину [PERSON] та її довіреною особою; свідок разом з довіреною особою позивача виконали упаковку товару; [PERSON] було роз`яснення інформацію щодо основних властивостей, умов використання, гарантійних зобов`язань, правил та умов ефективного і безпечного використання бойлера. Правовідносини між покупцем [PERSON] та продавцем ФОП [PERSON] регулюються ст. 655 ЦК України, згідно якої за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає, або зобов`язується передати майно у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.ст. 526-527, 530, 610-611 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно з умовами договору і вимогами вищезазначеного Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Крім того, згідно з ч.1 ст. 610 ЦПК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною другою статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до п. 13 Розділу 1 «Загальні положення» Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України № 104 від 19 квітня 2007 року продавець зобов`язаний перевірити справність виробу, продемонструвати по змозі його роботу та ознайомити споживача з правилами користування. Частиною 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: 1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; 2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до п. п. 1, 2 і 4 ч. 1 ст. 4 ст. 4 Закону України « Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Цьому положенню кореспондує припис що Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію, а також зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. ( ст.6 і ч. 1 ст. 7 Закону України « Про захист прав споживачів»). Роз`яснюючи це положення закону, Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови № 5 від 12.04.96 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вказав, що оскільки виготівник (виконавець) зобов`язаний забезпечити протягом гарантійного строку нормальну роботу товару, в тому числі комплектуючих виробів, то необхідні спеціальна установка (підключення чи складання), технічне обслуговування (налагодження тощо), ремонт у цей період мають провадитися без додаткової плати. Термін «належна якість товару, роботи або послуги» вживається в такому значенні, як властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем ( п. 13 ст.1 Закону «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника) Пунктом 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Доведеність продавцем факту належної якості проданого товару відповідно до зазначених норм (п. 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів») може бути підставою для відмови покупцеві в забезпеченні гарантій, передбачених цими нормами. Обов`язок доведення належної якості проданого товару і обов`язок належного оформлення претензії покупця щодо недоліків цього товару та проведення в необхідних випадках перевірки якості товару із забезпеченням права споживача взяти участь у такій перевірці законом покладено на продавця. Цивільний процес здійснюється на засадах змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою, сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач по справі виступає споживачем замовленої послуги щодо продажу їй товару належної якості, то відповідно тягар доказування щодо продажу позивачеві саме такого товару лежить на відповідачу. На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд встановив факт порушення саме продавцем умов договору купівлі-продажу бойлера неналежної якості, що суттєво впливало на можливість його експлуатації, такі недоліки виникли до передання товару покупцю. В обґрунтування відзиву відповідач не надав суду жодного доказу щодо продажу позивачу обумовленого товару таким, що відповідає по своїм якісним, технічним характеристикам його виробника. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу товару щодо продажу товару неналежної якості та приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про стягнення з відповідача сплаченої за придбаний товар грошових коштів у розмірі, що відповідає вартості товару на час укладення договору купівлі-продажу, тобто 4320 гривень. Позовні вимоги в частині відшкодування позивачеві моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Що стосується факту завдання моральної шкоди, то внаслідок отримання товару неналежної якості позивач змушений був застосувати додаткові зусилля для організації свого побуту, зазнав негативних емоцій, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, тривала невизначеність, що призвело до негативних змін у її психічному стані, яких вона зазнала внаслідок завданих їй душевних страждань, що вплинуло на її стан здоров`я і підтверджується відповідним висновком. Суд вважає, що негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано. Не отримання товару належної якості на який розраховувала позивач безумовно негативно вплинуло на її моральний стан та призвело до душевних страждань, що підтверджується довідкою № 251 від 27 листопада 2020 року лікаря-психіатра А. Бондарчука, відповідно якій [PERSON] встановлено діагноз «невроз обумовлений побутовим стресом» (а.с. 23). Окрім цього, відповідно висновку зазначеного у постанові ВП ВС від 1 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. При визначенні розміру моральної шкоди у даному випадку суд враховує, що незаконними діями відповідача позивач зазнав певних душевних страждань у зв`язку з тим, що протягом тривалого часу позивач був позбавлений можливості отримати подібний товар належної якості і використовувати його для своїх потреб, глибину душевних страждань позивача, а також вимоги розумності і справедливості. Враховуючи викладене, тривалість порушення прав позивача, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень. Такий розмір відшкодування моральної шкоди на думку суду відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, яка зазнала моральних страждань. Позивачка як споживач на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2724 гривні.

Outcome: partial