Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила визнати незаконною відмову державного нотаріуса П'ятої Київської державної нотаріальної контори Кононової К.В. від 11.02.2015 року у вчинені нотаріальної дії з підстави начебто ненадання оригіналів правовстановлюючих документів та Витягу з реєстру прав власності на частину квартири та зобов'язати відповідача видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], що залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року та провести її державну реєстрацію. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що державний нотаріус безпідставно відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею під час подання заяви про прийняття спадщини були надані оригінали та дублікати, що мають силу оригіналу, всіх правовстановлюючих документів на майно спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року. Разом з тим, позивач вважала, що нотаріус, як спеціальний суб'єкт, є державним реєстратором та має доступ до Реєстру прав власності, а тому може самостійно надавати з нього витяги. Оскільки зазначена відмова позбавила позивача можливості користуватися та розпоряджатися своєю власністю, то вона змушена звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 27 травня 2015 року у якості третьої особи у справі було залучено Головне територіальне управління юстиції у м. Києві. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Представник третьої особи в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обгрунтованість постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Суд, заслухавши позивача, представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 25). 24 жовтня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого належну їй на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS], заповіла позивачу [PERSON] (а.с. 23). З даних Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса П'ятої Київської державної нотаріальної контори Кононової К.В. від 11 лютого 2015 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві та Витяг з Реєстру прав власності (а.с. 24). Згідно вимог статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У відповідності до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 66 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Статтею 69 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що у П'ятій київській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №73/2014 (а.с.а.с. 43-73) до майна померлої [INFO] року [PERSON], та державним нотаріусом встановлено, що до складу спадкового майна входить нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS]. Також, судом встановлено, що позивачем для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, окрім інших документів, державному нотаріусу було подано дублікат Свідоцтва про право власності від 26.09.1997 року спадкодавця на зазначену квартиру, який видано 04 червня 2014 року згідно розпорядження Відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом'янської РДА в м. Києві (а.с. 52). З даних Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 16.10.2014 року [NUMBER] (а.с. 22) вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON], 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої районної державної адміністрації м. Києва 26.09.1997 року, розпорядження №1736 та 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого П'ятою Київською державною нотаріальною конторою 19.09.2008 року №1-131. Згідно пункту 37 постанови КМУ від 17 жовтня 2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема є свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат. Відповідно до ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва та під час здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію та/або здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім того, в оскаржуваній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії відсутні посилання на адресу квартири, частини якої стосується постанова. Враховуючи викладене, суд вважає, що Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса П'ятої Київської державної нотаріальної контори Кононової К.В. від 11 лютого 2015 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], яка померла [INFO] року, є необґрунтованою і безпідставною, а тому позовна вимога про визнання цієї постанови незаконною підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], що залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року та провести її державну реєстрацію, то вони не підлягають задоволенню. Так, відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус повинен перевірити факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Оскільки позивачем оскаржено відмову нотаріуса лише з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності, то позовна вимога про зобов'язання вчинити дії є передчасною. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial