Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач в квітні 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з рахунку державного бюджету на її користь матеріальну шкоду у розмірі 173 805,41 гривень, компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 30 000,00 гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 21 червня 2018 в гаражі [ADDRESS], без присутності позивача, як власника нерухомості, старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. проведено обшук та вилучено належні їй раки, що були придбані [PERSON] 20.06.2018 у ФОП [PERSON] за видатковою накладною та посвідченням про якість до неї від 20 червня 2018 року. За наслідками апеляційного розгляду, 13 вересня 2018 року, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області скасовано ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. про надання дозволу на знищення речових доказів у кримінальному провадженні № 12018080000000142 від 10.05.2018, а саме раків в кількості 12747 шт. загальною вагою 472, 4 кг., які були вилучені в гаражі [ADDRESS]. Колегією суддів постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого. Однак, 06 липня 2018 року вилучені у позивача раки в кількості 472, 4 кг. знищені (утилізовані) Токмацькою філією ДП «Укрветсанзавод» за договором на знищення (утилізацію) раків. Позивачка вважає, що оскільки органом досудового розслідування - слідчим управлінням, що є стороною кримінального провадження, знищено речові докази, у Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області виник відповідний обов`язок щодо відшкодування вартості вилучених раків. 22 листопада 2018 року керівнику ГУНП в Запорізькій області нею подано заяву про відшкодування вартості речових доказів. Проте, до теперішнього часу, не отримано жодної відповіді на подану заяву. З огляду на вищенаведене, [PERSON] зазначає, що їй завдано майнову шкоду внаслідок неправомірних дій, що виразилася у знищенні раків, безпідставно вилучених під час обшуку, розмір якої складає 173805,41 гривень та підлягає стягненню з відповідача за рахунок коштів державного бюджету. Окрім цього, у зв`язку зі знищенням належного позивачу майна, придбаного на законних підставах, безповоротної на даний час втрати значної для позивача суми коштів, [PERSON] спричинено моральну шкоду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2019 року по справі відкрито провадження, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 07 травня 2019 року відповідач Головне управління національної поліції в Запорізькій області надало відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просило відмовити , з тих підстав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність поведінки відповідача та наявність шкоди. 20 травня 2019 року Державна казначейська служба України надала відзив на позовну заяву , в якому в задоволенні позову просила відмовити , оскільки позивачем безпідставно ототожнено відшкодування шкоди завданої працівником під час виконання своїх службових обов`язків, з відшкодуванням з Державного бюджету України шкоди, завданої незаконними діями посадової особи державного органу , крім того, при зверненні до суду позивачем не подано жодного документа, яким визнано протиправність дій правоохоронних органів. У вступному слові позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, наполягали на задоволенні позову. Представники відповідачів Головного управління національної поліції в Запорізькій області , Державної казначейської служби України в задоволенні позову просили відмовити з підстав викладених у відзивах. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах позовної заяви письмові докази, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. В статті 56 Конституції України, закріплено право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснення ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Зазначені норми кодексу є спеціальними, оскільки передбачають певні особливості, відмінні від загальних правил деліктної відповідальності (стаття 1166 ЦК України), а саме наявність владно-адміністративного, тобто обов`язкового одностороннього характеру дій органів державної влади, місцевого самоврядування; завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльність зазначених суб`єктів; настання відповідальності незалежно від вини цих органів. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку із прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Статтею 170 ЦК України встановлено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади. Частиною 3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ним своїх повноважень. Конституційним Судом України у рішенні від 03.10.2001 року у справі №1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної) завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими чи службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів, таким чином, відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України " Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно зі статтею 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Вирішуючи в даному конкретному випадку питання правомірності дії працівників поліції та наявність підстав для відшкодування шкоди державою , суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 20 червня 2018 року [PERSON] придбала у ФОП [PERSON] раки живі (в асортименті) в кількості 550 кг, сплативши 110 000,00 гривень, що підтверджується видатковою накладною № 251 від 20 червня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року у справі 335/5240/18 встановлено, що старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. звернувся до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку за адресою: [ADDRESS] , в межах проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №12018080000000142 від 10 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 11 червня 2018 року вказане клопотання слідчого задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення незаконно виловлених річкових раків, блокнотів, чорнових записів, що зберегли сліди кримінального правопорушення. 21 червня 2018 року на підставі даної ухвали слідчим проведено обшук за адресою: [ADDRESS] , та в результаті його проведення виявлено та вилучено раки в кількості 12747 штук, загальною вагою 472,4 кг. Як зазначено в протоколі обшуку від 21 червня 2018 року, власнику гаражу [PERSON] за телефоном повідомлено про підстави проведення обшуку, але остання зазначила, що з`явитись не може, у зв`язку з чим, для того щоб увійти до приміщення гаражу, були пошкоджені двері та обшук проведено у присутності представника гаражного кооперативу. Постановою від 21 червня 2018 року вилучене майно визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню. В той же день старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. звернувся до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області з проханням провести дослідження вилучених раків для з`ясування питання, чи придатні останні для вживання. Згідно з експертним висновком № 002285 п/18 від 22 червня 2018 року, надісланий зразок 001079 п/1/18 - раки живі, по перевіреним паразитологічним показникам відповідає пункту 3.6.1 «Обов`язкового мінімального переліку досліджень сировини, продукції тваринного та рослинного походження, комбікормової сировини, комбікормів, вітамінних препаратів та ін., які слід проводити у державних лабораторіях ветеринарної медицини і за результатами яких видається ветеринарне свідоцтво (ф-2)» від 03 листопада 1998 року № 16 (у редакції наказу Держдепартаменту ветмедицини № 87 від 18 листопада 2003 року та № 107 від 27 вересня 2004 року) та по перевіреним органолептичним показникам не відповідає «Правилам ветеринарно-санитарной експертизы пресноводной рыбы и раков 1989 года». На підставі даного висновку 22 червня 2018 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на знищення речових доказів у кримінальному провадженні. На підтвердження доводів клопотання слідчим надано: витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №12018080000000142 від 10 травня 2018 року за ч.2 ст.249 КК України, в якому йдеться про те, що співробітники управління Державного агентства рибного господарства України у Запорізькій області та ТОВ «СВЕТ ЛТД» на території нерестової заборони, браконьєрським шляхом, здійснюють незаконний вилов водних живих біоресурсів; доручення слідчого від 15 травня 2018 року про проведення слідчих розшукових дій у даному провадженні, видане заступнику начальника Управління - начальнику ГВ БКОЗ УСБ України в Запорізькій області, в якому йдеться в т.ч. про необхідність встановлення всіх причетних до вчинення правопорушення осіб;відповідь на виконання вказаного доручення заступника начальника відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області від 06 червня 2018 року, в якому йдеться про те, що правопорушення причетні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , а також невстановлені особи. У вказані відповіді також йдеться про те, що після вилову у Каховському та Запорізькому водосховищі живих біоресурсів, а саме раків, подальше їх зберігання здійснюється у невстановлених осіб в гаражах, оснащених морозильними установками, за адресою: [ADDRESS]);копію вищевказаної ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку та копію самого протоколу обшуку; постанову слідчого від 21 червня 2018 року про визнання вилучених раків речовими доказами та вищевказаний висновок експерта. На підставі вищенаведеного , колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області встановила , що в долучених до клопотання документах немає жодних об`єктивних даних про те, що власник гаражу, де проводився розшук - [PERSON] , має будь-яке відношення до кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР. Відсутні об`єктиві дані і про те, що вилучені в ході обшуку раки здобуті незаконно протягом квітня-травня 2018 року під час нерестової заборони, браконьєрським шляхом. Більш того, у вищевказаному експертному висновку не вказано, про те, що направлені на дослідження зразки живих раків мають непридатний стан, а вказано лише про те, що по органолептичним показникам вони не відповідають «Правилам ветеринарно-санитарной экспертизы пресноводной рыбы и раков 1989 г.». Вказаною ухвалою Апеляційного суду Запорізької області ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 червня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. про надання дозволу на знищення речових доказів у кримінальному провадженні №12018080000000142 від 10 травня 2018 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 249 КК України, а саме: раків, у кількості 12 747 штук, загальною вагою 472,4 кілограми, які були вилучені в ході проведення обшуку за адресою: [ADDRESS] скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого. Тобто, вказане свідчить про порушення прав позивача [PERSON] , як власника майна , яке було вилучене та слідчим безпідставно, що встановлено судовим рішенням , та доводить її позицію щодо відсутності необхідності знищення раків , порушення працівниками поліції вимог необхідності , пропорційності та ефективності, яким має відповідати поліцейський захід. Як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 168 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98). 22 листопада 2018 року керівнику ГУНП в Запорізькій області подано заяву [PERSON] про відшкодування вартості речових доказів. Проте, до теперішнього часу, не отримано жодної відповіді на подану заяву. Для визначення вартості раків в м. Запоріжжя, на адвокатський запит № 1 від 08.01.2019 позивачем отримано лист-відповідь № 79 від 23.01.2019 про вартість раків в торговій мережі «Метро Кеш енд Кері Україна» . Станом на дату звернення з адвокатським запитом раки живі вагою 30-50 грам коштують 459,90 грн. з ПДВ за 1 кг.. З вирахуванням 20% ПДВ вартість таких раків складає 367, 92 грн. (459,90 - 91,98 (20%) = 367, 92. [PERSON] були придбані раки, які відносяться до категорії А, оскільки середня вага одного вилученого та знищеного рака складає 37, 06 грам (472, 4 кг * 1000 = 472400 гр.; 472400 гр. :12747 шт. = 37,06 гр.). Всього під час обшуку було вилучено, а пізніше знищено 472, 4 кг. Враховуючи , що у вказаній справі встановлено порушення працівниками поліції прав позивача щодо мирного володіння майном позивачем, проведення обшуку всупереч вимогам КПК України, що встановлено судовим рішенням , недотримання вимог , яким має відповідати поліцейський захід, суд вважає, що з держави підлягає стягненню на користь [PERSON] матеріальна шкода в розмірі 367, 92 ( вартість раків) * 472, 4 кг = 17 3805, 41 гривень. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. У судовому засіданні був встановлений факт того, що працівники поліції не дотрималися вимог закону щодо проведення общуку та знищення речових доказів , пропорційного співвідношення між застосованим поліцейським заходом та метою, яку прагнуть досягти, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] була заподіяна крім матеріальної і моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок незаконного обшуку,безпідставного видлучення та знищення майна , позивачка зазнала моральних страждань , вимушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, прикладати додаткові зусилля для відновлення своїх порушених прав. Однак , суд приходить до висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди забагатий, не відповідає доказам наданим позивачем , а тому, виходячи з цього , з урахуванням вимог розумності та справедливості, в частині відшкодування моральної шкоди позов належить задоволенню частково, а саме на користь позивача [PERSON] в відшкодування моральної шкоди слід стягнути 5000,00 гривень. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З квитанції до прибуткового касового ордеру від 10 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] було сплачено 11 000,00 гривень на користь адвоката Середа А.А. на підставі договору про надання правової допомоги від 03.08. 2019 року. Згідно ордеру про надання правової допомоги ЗП №61921 , який виданий адвокатом Середа А. А. , адвокат Середа А.А. представляв інтереси позивача у вказаній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 03.08.2018 року. Відповідно до умов договору винагорода адвоката за надання правничої допомоги за договором становить 1000,00 за годину роботи. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг за договором , вартість наданих [PERSON] послуг на професійну правничу допомогу склала 11 000,00 гривень , з яких: консультація, вивчення та аналіз наданих документів ,збір доказів, підготовка та подання позовної заяви. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає, що оскільки позивачем надано до суду опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, сума витрат на оплату послуг адвоката є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зазначена сума підлягає стягненню на користь [PERSON] прапорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 9651,41 гривень ( 203 805,41 гривень -загальна сума позовних вимог, в свою чергу 178 805,41 гривень - сума часткового задоволення позовних вимог, що складає 87,74 % . 87,74 % від 203 805,41 гривень дорівнює 9651,41 гривень).

Outcome: partial