Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Зазначила, що 24 грудня 2010 року [PERSON] подарував їй обєкт незавершеного будівництва 70 % готовності, загальною площею 274,5 кв. м., що знаходиться за адресою: с. Оліївка Житомирського району Житомирської області, вул. Садова, 22. Для реєстрації права власності вона почала виготовляти технічну документацію, однак у звязку з тим, що вона є пенсіонером і не має достатньо коштів це зайняло тривалий час. 22 травня 2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса, який під час реєстрації права власності встановив, що зареєструвати право власності за позивачем неможливо, оскільки на зазначене майно накладено арешт Відділом ДВС Житомирського РУЮ. На майно був накладений арешт по виконавчим провадженням, боржником по яким виступає [PERSON]. Вважає себе добросовісним набувачем майна, оскільки набула права власності на майно у 2010 році, в той час як арешти на майно були накладені у 2014 році та, враховуючи той факт, що зареєструвати право власності на своє імя позивач належним чином не може, виникла необхідність звернення до суду за захистом своїх прав. У звязку з наведеним просить зняти арешт з обєкту незавершеного будівництва 70 % готовності, загальною площею 274,5 кв. м., що знаходиться за адресою: с. Оліївка Житомирського району Житомирської області, вул. Садова, 22, та визнати за нею право власності на даний обєкт. У судове засідання зявилися представник позивача та відповідач [PERSON] Представник позивача підтримав вимоги, зазначені у позовній заяві, просив позов задовольнити; зауважив, що право власності у його довірителя на нерухоме майно - об'єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 70 % виникло з момету посвідчення договору дарування, тобто 24 грудня 2010 року, арешти ж на майно відповідача були накладені у 2014 році, відтак потребують їх зняття. [PERSON] позов визнав у повному обсязі. Представник АТ ІМЕКСБАНК подав клопотання про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити (а.с. 60). Представник третьої особи, яка не заявляє позовних вимог щодо предмету спору, подав заву про розгляд справи за його відсутності, при прийнятті рішення поклався на розсуд суду (а.с. 62). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з договором дарування від 24 грудня 2010 року (а.с. 8-9), який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №5282) та зареєстрований у державному реєстрі правочинів за № 4280642 (а.с. 10), [PERSON] безоплатно передав у власність (подарував), а [PERSON] прийняла у власність (у дар) обєкт незавершеного будівництва, літ. "А", цегла, з відсотком готовності - 70 %, що знаходиться за адресою: с. Оліївка Житомирського району Житомирської області, вул. Садова, 22, який належав дарувальнику на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2008 року, справа № 2-355/08, яке зареєстроване в Комунальному підприємстві Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради 16 липня 2008 року за №24010251 (а.с. 7, 13 звор. стор.). З Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 22 травня 2017 року № 87681249 та № 87683076 (а.с. 13-16) вбачається, що постановою відділу ДВС Житомирського РУЮ від 03 липня 2014 року у виконавчому провадженні № 39496106 (а.с. 94), за яким боржником є [PERSON] був накладений арешт на обєкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 70 %, який знаходиться за адресою: вул. Садова, 22, с. Оліївка Житомирського району Житомирської області, а постановою відділу ДВС Житомирського РУЮ № 33749782 від 10 жовтня 2014 року був накладений арешт на все майно [PERSON] (а.с. 95). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права та припинення дії, яка порушує право (п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). З огляду на наведене, зважаючи на те, що арешти на обєкт незавершеного будівництва були накладені під час виконавчих проваджень, за якими боржником був [PERSON], у 2014 році (а.с. 94-109), а обтяжене майно з 2010 року належить позивачу, суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] в частині зняття арешту з належного їй майна є обгрунтованою та такою, що має бути задоволена, оскільки накладений арешт порушує її право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Стосовно позовної вимоги щодо визнання за позивачем права власності на обєкт незавершеного будівництва суд зазначає таке. Цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду у випадках, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 5 ст. 11 ЦК України). Так, Цивільним кодексом України передбачена можливість, пред'явити позов про визнання права власності за рішенням суду на самочинно збудоване нерухоме майно (ст. 376 ЦК України) та в разі, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який посвідчує право власності (ст. 392 ЦК України). У інших випадках право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Зі змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального України). Оскільки належний позивачу обєкт незавершеного будівництва не є самочинно збудованим нерухомим майном, її право власності не оспорюється іншими особами, у позивача наявний документ, який посвідчує право власності, суд позбавлений можливості визнати за нею право власності, оскільки таке визнання в судовому порядку в межах розгляду даної справи суперечить вищезазначеним вимогам законодавства. З огляду на наведене,

Outcome: partial