Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Рішенням [PERSON] сільської ради № 34-3/V від 29.01.2010р. [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Кедина Гора, Золотоніського району Черкаської області. Рішенням [PERSON] сільської ради № 39-3/V від 21.10.2010р. Про затвердження проекту із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку», було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га та надана земельна ділянка [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель не наданих у власність та користування в межах с. Кедина Гора, [PERSON] сільської ради, Золотоніського р-ну, Черкаської обл. На підставі вищевказаного рішення 22.11.2010р. міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області видано державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,25 га, серії ЯЛ № 227482 та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці. Золотоніський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся із позовом до [PERSON] сільської ради та [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та зобовязання повернути земельну ділянку. В судовому засіданні прокурор підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1420 від 23.12.2009 року "Деякі питання реалізації статті 186-1 Земельного кодексу України", ст. 186-1 Земельного кодексу України та п. 14, 15 Положення про Комісію, затвердженого розпорядженням Золотоніської районної державної адміністрації № 36 від 30.01.2010 року вказаний проект, без номера та дати з підробленим підписом головного спеціаліста Державного управління охорони навколишнього природного середовища Черкаської області - погоджено без згоди та участі органу Мінприроди. Прокурор також як на доказ посилається на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду від 06.12.2013 року по справі про звільнення від кримінальної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 364 КК України за строками давності, який перебував з жовтня 2009 року по липень 2010 року на посаді начальника міськрайонного управління Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі, якою встановлено, що 08.07.2010р. він провів засідання Комісії та погодив проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у власність без представника органу Мінприроди. Оскільки рішення [PERSON] сільської ради № 39-3/V від 21.10.2010р. «Про затвердження проекту із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку» прийнято із порушенням вимог ст. 118 ЗК України, прокурор просить визнати рішення незаконним та скасувати його, а також визнати недійсним державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га та зобовязати [PERSON] повернути земельну ділянку до земель запасу [PERSON] сільської ради. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Золотоніського району [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] сільська рада при затвердженні проекту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] не могла знати, що висновок комісії № 6 від 08.07.2010р. є неправомірним, оскільки у висновку малися погодження всіх членів комісії, що стверджувалися підписами та печатками, та згідно висновку - комісія погодила проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,25 га. [PERSON] у власність для будівництва житлового будинку. У задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва житлового будинку на законних підставах, будь-яких винних дій з її сторони не було та їй не було відомо про порушення порядку надання земельної ділянки на які посилається прокурор. Крім того, він вважає, що дане рішення про надання земельної ділянки у власність [PERSON] є актом індивідуальної дії, який є виконаним в силу самого його прийняття. Право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду лише за наявності підстав, передбачених ст. 140 ЗК України, перелік яких є вичерпним та такої підстави, як скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку не передбачено. За цих обставин, він вважає, що позов прокурора до задоволення не підлягає та просить суд відмовити в його задоволенні. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та обґрунтування вимог та заперечень сторін, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Згідно частини першої та другої статті 116 ЗК України, громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України). Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. В судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1420 від 23.12.2009 року та п.п. 14,15 Положення про Комісію з розгляду питань, пов'язаних з наданням дозволу на розроблення та погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (далі Комісії), затвердженого розпорядженням Золотоніської районної державної адміністрації №36 від 30.01.2010 року, вказаний проект, без номера та дати з підробленим підписом головного спеціаліста Державного управління охорони навколишнього природного середовища Черкаської області, погоджено без згоди та участі органу Мінприроди. По даному факту було відкрито кримінальне провадження, згідно якого [PERSON] підозрювався в тому, що він, як голова Комісії, провів її засідання 08.07.2010 року, на якому було погоджено проекти землеустрою щодо відведення в тому числі і земельної ділянки площею 0,25 га [PERSON] в межах с. Кедина Гора, Золотоніського району, Черкаської області за відсутності представника органу Мінприроди - головного спеціаліста Державного управління охорони навколишнього природного середовища Черкаської області [PERSON], участь якого у засіданні Комісії є обов'язковою, згідно з п. 15 Положення про Комісію. Дії [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.364 КК України. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 06.12.2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.І ст.49 КК України - в звязку з закінченням на момент розгляду справи судом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених для відповідної категорії кримінальних правопорушень. Разом з тим, [PERSON] свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та просив суд кримінальне провадження закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності з названих вище підстав. Таким чином, наявний проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки розроблений та затверджений з порушенням встановленого законом порядку. Оте, в погодженні вказаного проекту мало бути відмовлено, оскільки відповідно до п.3 ч.8 ст.118 ЗК України, невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів - є підставою відмови у погодженні проекту. З цих підстав рішення [PERSON] сільської ради № 39-3/V від 21.10.2010 року «Про затвердження проектної та технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку» ухвалено з порушенням законодавства і зокрема вимог ст.118 ЗК України, а тому це рішення підлягає до визнання незаконним та скасуванню. Таким чином, [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га на підставі незаконного рішення [PERSON] сільської ради від 21.10.2010 року № 39-3/V. Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 227482 від 22.11.2010 року, виданий [PERSON] з порушенням вимог чинного законодавства, такий акт повинен бути визнаний недійсним. За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.97р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», а також рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.03р. самі по собі допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна державі, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача майна. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], як набувач майна (права власності на земельну ділянку, розміром 0,25 га) не допускала винної, протиправної поведінки, спрямованої на отримання земельної ділянки, тобто нею були витримані всі вимоги закону, щодо набуття права власності на земельну ділянку, її дії були правомірними та вона заперечує щодо припинення її права власності на земельну ділянку та її вилучення. За цих обставин суд вважає, що позов прокурора в частині зобовязання [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,25 га до земель запасу [PERSON] сільської ради Золотоніського району Черкаської області до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує судовий збір в сумі 243,60 грн. із відповідача [PERSON] сільської ради Золотоніського р-ну, Черкаської обл.

Outcome: partial