Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення у солідарному порядку 79 463, 67 доларів США заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позову вказували, що 24.11.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №44.05-675/П за яким останній отримав від ПАТ «Укрсоцбанк» 96 000 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 23.11.2016 року під 12,85% річних. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 24.11.2006 року укладено договір поруки №44.02-905/П за умовами якого поручитель зобов»язується відповідати перед позичальником за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов»язань у повному об»ємі всім належним їй на праві власності майном та грошовими коштами. [PERSON] одержав та використав кошти, отримані в кредит, при цьому не дотримується графіку погашення заборгованості, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками, а тому згідно ст. 1050 ЦК України, зобов»язаний погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції. Станом на 02.03.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] складає 79 463,67 доларів США, що згідно курсу НБУ на вказану дату складає 2 206 159 грн. 53 коп. На письмові вимоги банку до позичальника та поручителя з пропозицією виконати взяті на себе зобов»язання останні не відреагували, що й стало підставою для даного позову. Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» просив про стягнення з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку існуючої заборгованості за кредитним договором та понесених судових витрат. Заперечуючи проти позову [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа - [PERSON] про визнання договору поруки №44.02-905/П від 24.11.2006 року припиненим. В обґрунтування позову вказувала, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов»язання за договором повинно бути пред»явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту наступного строку погашення чергового платежу за основним зобов»язанням, або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов»язання. Оскільки позичальник перестав сплачувати ануїтентні платежі в рахунок погашення заборгованості з 25.04.2011 року, то з цього моменту і на протязі наступних 6 місяців (до 25.10.2011 року) банк мав право пред»являти позов до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, жодних вимог до поручителя банком у визначений термін пред»явлено не було. Пред»явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінює строк виконання основного зобов»язання й зобов»язаний пред»явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Досудова вимога про дострокове виконання зобов»язання за кредитним договором, якою повідомлено [PERSON] про порушення умов кредитного договору позичальником направлена на її адресу 16.01.2014 року. При цьому, лише 05.03.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду із вимогою про солідарне стягнення із позичальника та поручителя суми заборгованості за кредитним договором, що свідчить про припинення договору поруки. За таких обставин, [PERSON] просила визнати припиненою поруку та відмовити у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк», про дострокове стягнення із неї заборгованості за кредитним договором. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні підтримав первісний позов, при цьому просив відмовити у зустрічній позовні заяві. [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки до суду не повідомив, при цьому подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. [PERSON] та її представники підтвердили в судовому засіданні факт отримання [PERSON] грошових коштів за кредитним договором №44.05-675/П від 24.11.2006 року та її поруку за вказаними зобов»заннями, при цьому просили відмовити в первісному позові та задовольнити її вимоги з підстав зазначених у зустрічній позовній заяві. Суд, вислухавши пояснення представника ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та її представників, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. 24.11.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №44.05-675/П згідно якого останній отримав кредит на поточні потреби у розмірі 96 000 доларів США з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості по кредиту до 23.11.2016 року зі сплатою 12,85 % річних згідно визначеного у п. 1.1 договору графіку платежів. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та позичальником укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано належну останньому квартиру [ADDRESS]. Крім того, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов»язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків сторони 24.11.2006 року уклали з [PERSON] договір поруки №44.02-905/П за умовами якого поручитель зобов»язується відповідати перед позичальником за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов»язань у повному об»ємі всім належним їй на праві власності майном та грошовими коштами. В судовому засіданні встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надав [PERSON] 96 000 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №ав/0292481 від 24.11.2006 року, заявою на видачу готівки №015/1 від 24.11.2006 року та Квитанцією №015/2 від 24.11.2006 року про сплату комісії за відкриття позичкового рахунку. У порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, погашення по кредитному договору здійснюється з порушенням умов договору. З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2014 року позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] було направлено повідомлення-вимогу про необхідність усунути порушення умов кредитного договору та сплати процентів і чергових частин кредитних коштів. Однак, останніми не було вчинено жодних дій, що свідчили б про добровільний намір погасити заборгованість. У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України, на яку посилається позивач, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позичку частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідачів перед банком, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 02.03.2015 року складає 79 463,67 доларів США, що згідно курсу НБУ на вказану дату складає 2 206 159 грн. 53 коп. і складається з заборгованості за кредитом у розмірі 54 758,33 доларів США та суми заборгованості за відсотками у розмірі 24 705,34 доларів США. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України. Окрім того, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). У відповідності до договору поруки №44.02-905/П від 24.11.2006 року укладеного ПАТ «Укрсоцбанк» з [PERSON] поручитель зобов»язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту кредиту №44.05-675/П від 24.11.2006 року. У випадку невиконання позичальником та поручителем зобов»язання забезпеченого порукою останні відповідають перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством може бути звернено стягнення. За п. 5.2 договору поруки, договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Як установлено судом, [PERSON] (а відтак і поручитель) взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 23.11.2016 року, сплачуючи її щомісячними платежами до 25 числа поточного місяця згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 16.01.2014 року вимогу, у тому числі поручителю, про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів. Таким чином, шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» фактично змінено строк виконання основного зобов'язання. Саме таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року у справі 6-20цс14. Аналіз ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зазначена позиція збігається з позицією Верховного Суду України виказаною у Постанові від 17.09.2014 року у справі №6-53цс14. Банк не пред»явив позов до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором з моменту та на протязі наступних 6 місяців після припинення сплати позичальником ануїтентних платежів в рахунок погашення заборгованості, а саме з 25.04.2011 року, також, не пред»явив позов до поручителя з моменту та на протязі наступних 6 місяців після направлення письмової претензії про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів. За таких обставин, позовні вимоги зустрічного позову про визнання договору поруки №44.02-905/П від 24.11.2006 року припиненим підлягають задоволенню, що тягне за собою відмову в задоволенні позовних вимог первісного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] При цьому, посилання представника [PERSON], крім основних заперечень по суті первісного позову, на сплив строку позовної давності за зобов»язаннями останнього не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність позов ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити частково, а саме лише в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним також стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 3 654 грн. в рахунок сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial