Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Берегівської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 27.08.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 82 вона уклала шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка знаходяться на утриманні та вихованні позивачки. З відповідачем бажає розірвати шлюб по тій причині, що сімейне життя між ними не склалося, взаємовідносини протягом останніх років погіршувались та ускладнювались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначає, що відповідач покинув сім`ю та проживає з іншою жінкою, сімейні відносини між ними припинені. Вищезазначені обставини підтверджують те, що їх сім`я фактично розпалася, подальше спільне проживання, відновлення сімейних стосунків або збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам їх доньки. Шлюб існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати. Оскільки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому позивачка просить щомісячно стягувати з нього аліменти в її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 2118 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами припинилися шлюбні відносини, і сім`я фактично перестала існувати, що дає для суду підстави вважати, що припинення шлюбних відносин між сторонами носить не тимчасовий, а постійний характер, що унеможливлює їх примирення. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.08.2011 року, сторони зареєстрували шлюб 27 серпня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 82. Подружжя від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка знаходяться на утриманні та вихованні позивачки. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини, не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. Згідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини, здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Враховуючи матеріальне становище відповідача, а також те, що позивачці потрібно утримувати малолітню доньку, суд вважає задовольнити позовну вимогу про стягнення аліментів на утриманнядоньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 2118 гривень, щомісячно і до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, що відповідає вимогам закріпленим ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини слід зазначити наступне. За положеннями ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Берегівської міської ради № 03-14/575 від 11.12.2019 року вбачається за доцільне в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , визначити її місце проживання з матір`ю [PERSON] . З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині слід також задоволити повністю, визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Крім того, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] при пред`явленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп..

Outcome: partial