Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Український страховий дім», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременецьке автотранспортне підприємство», третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що 30 травня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], який керуючи технічно справним автобусом «Мерседес Бенц 313», д.н.з. [NUMBER], по вул. 15 Квітня в м.Тернополі допустив зіткнення з автомобілем «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті зіткнення даних транспортних засобів автомобіль «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні ушкодження, вартість відновлення яких згідно з експертним висновком становить 23786,86 коп. Пасажир автомобіля «Шкода Фабія» [PERSON], отримала тілесне ушкодження, яке за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Крім значних матеріальних втрат та фізичного болю завданих в результаті ДТП, їм також завдано і моральної шкоди, яка проявлялася у сильному емоційному стресі, душевних переживаннях втраті через втрату звичного ритму життя. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Транспортний засіб марки «Мерседес Бенц 313», д.н.з. [NUMBER], належить відповідачу, ТОВ «Кременецьке АТП», відповідач [PERSON] перебуває із ТОВ «Кременецьке АТП» в трудових відносинах та вчинив злочин виконуючи трудовий обов'язок. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Кременецьке АТП», як володільця джерела підвищеної небезпеки «Мерседес Бенц 313», д.н.з. [NUMBER], була застрахована в [PERSON] акціонерному товаристві «Український страховий дім» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі [PERSON] серії АВ за № 5278018. На неодноразові звернення до відповідачів останні не здійснили жодних дій на відшкодування завданих їм збитків, а тому просять стягнути з ПАТ «Український страховий дім» та ТОВ «Кременецьке АТП», на користь позивачів [PERSON] та [PERSON], матеріальну шкоду в розмірі 44 569 грн. 28 коп., в яку входить: вартість пошкодженого транспортного засобу у розмірі - 23786 грн. 86 коп., вартість за проведене автотоварознавче дослідження - 441 грн. 36 коп., 5 грн. банківської комісії за проведений платіж, сума індексації 17 830,63 грн., 3% річних - 2 357,83 грн., вартість проведеної експертизи 147,60 коп. та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просять його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Кременецьке АТП» в судовому засіданні позову не визнав та подав суду письмове заперечення в якому зазначає, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Кременецьке АТП», як володільця джерела підвищеної небезпеки «Мерседес Бенц 313», д.н.з. [NUMBER], була застрахована в [PERSON] акціонерному товаристві «Український страховий дім» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі [PERSON] серії АВ за № 5278018. Оскільки страховик був повідомлений про подію ДТП за участю застрахованого транспортного засобу належним чином та сума страхових виплат зазначених у полісі є достатньою для виплати за завдану шкоду, вважає, що всі збитки завдані позивачам під час ДТП 30.05.2012 року в тому числі і моральна шкода мають бути відшкодовані страховою компанією згідно [PERSON], виключно особам яким завдано даних збитків. Одночасно вказує на те, що станом на день ДТП автомобіль «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] належав на праві власності гр. [PERSON], а позивачі лише користувалися даним транспортним засобом на підставі довіреності, а тому право на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної вказаному автомобілю в наслідок ДТП може належати лише власнику даного транспортного засобу. Також вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення суми індексації та 3% річних, оскільки вимоги ч. 2 ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані до правовідносин з відшкодування шкоди, які виникли між сторонами, так як вони не є борговими зобовязаннями. Заявлені позивачами позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та недоведеними належними доказами, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав та подав суду письмове заперечення в якому зазначив, що заявлена сума позовних вимог є меншою суми ліміту відповідальності страховика [PERSON] «Український страховий дім», та останнім не відмовлено позивачам у відшкодуванні шкоди, а тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Український страховий дім» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що претензій до відповідачів не мають та не заперечують щодо задоволення позовних вимог позивачів. Третя особа [PERSON], в судове засідання не зявився з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2013 року встановлено, що 30 травня 2012 року близько 14 год. 10 хв. водій, [PERSON], керуючи технічно справним автобусом «Мерседес Бенц 313», д.н.з. [NUMBER], з пасажирами і рухаючись маршрутом сполученням «Кременець-Тернопіль» по вул. 15 Квітня в м.Тернополі у напрямку від м.Збаража до перехрестя з вул. Київською зі швидкістю близько 45-50 км/год, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований неподалік готельного комплексу «Диканька», в порушення вимог п.п. 1.5 ч.І та 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка» і виконання їх вимог), 2.3 (б), 12.1 ПДР України, які зобов'язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків, не був уважним, не стежив та не урахував дорожню обстановку, дорожні умови і, відповідно не реагував на їх зміну, а також не обрав безпечної швидкості руху допустив зіткнення із задньою правою частиною автомобіля «Шкода Фабія» д.н.з. [NUMBER] яким керував [PERSON] В результаті зіткнення даних транспортних засобів автомобіль «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні ушкодження, пасажир даного автомобіля [PERSON] отримала тілесне ушкодження у вигляді тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а пасажир [PERSON], отримала тілесне ушкодження, яке за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Даним вироком суду [PERSON] визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання, а також задоволено цивільний позов потерпілої [PERSON], цивільні позови потерпілих [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з акту судово-медичного дослідження №1379 від 10.09.2012 року [PERSON] під час ДТП що мало місце 30.05.2012 року отримала тілесне ушкодження закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, синець та садна чола справа, яке за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [PERSON] на законній підставі володіють, користуються та розпоряджаються автомобілем марки «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується довіреністю виданою 23.01.2012 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №58. [PERSON] експертного висновку №7-117/12 складеного 03.11.2012 року науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при УМВС України в Тернопільській області вартість відновлення суми заподіяної шкоди автомобілю марки «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] в наслідок ДТП становить 23786,86 грн. [PERSON] з 01.06.2010 року працює на посаді водія в ТОВ «Кременецьке автотранспортне підприємство», що підтверджується наказом №02-К «Про прийняття на роботу». [PERSON] серії АВ №5278018 цивільно-правова відповідальність ТОВ «Кременецьке АТП», як власника джерела підвищеної небезпеки «Мерседес Бенц 313», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в [PERSON] акціонерному товаристві «Український страховий дім». Страхова сума за заподіяну шкоду життю та здоровю потерпілого становить 100000 грн., страхова сума за шкоду заподіяну майну 50000 грн., франшиза 510 грн. Страхової виплати за завдання моральної шкоди не передбачено. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 396 ЦК України, зазначає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, і у відповідності до приписів ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. [PERSON] п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками. Але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.\~ Особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. [PERSON] ст. 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. \~ На підставі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством. \~ Відповідно до ст. 12 зазначеного Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦПК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. На підставі ч.3 ст.988 Цивільного кодексу України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. \~ В силу вимог ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", передбачено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до ст. 35 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Як встановлено в судовому засіданні ТОВ «Кременецьке автотранспортне підприємство» в день ДТП повідомило страховика [PERSON] «Український страховий дім» про страховий випадок за участю забезпеченого транспортного засобу. Позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] «Український страховий дім» з заявою про виплату страхових сум. Як вбачається з заяв від 02.07.2012 року, 04.07.2012 року, 10.07.2012 року та 14.03.2014 року [PERSON] зверталася з заявами до [PERSON] «Український страховий дім» з вимогами надати відповідь, щодо проведення розрахунку по страхових виплатах, як страховика цивільноправової відповідальності осіб винних у ДТП що мало місце 30.05.2015 року за участю забезпеченого транспортного засобу автобуса «Мерседес Бенц 313», д.н.з. [NUMBER] згідно поданої нею заяви про виплату страхового відшкодування. З листа-відповіді юридичного департаменту Моторного (транспортного) страхового бюро України від 08.04.2014 року, 22.04.2014 року, 19.01.2015 року вбачається, що [PERSON] зверталася до департаменту, щодо зволікань [PERSON] «Український страховий дім» з виплатою страхового відшкодування. Станом на день розгляду справи відповідачами не подано доказів відшкодування позивачам матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП що мало місце 30.05.2012 року. [PERSON] експертного висновку №676/15-22 складеного КНДІСЕ 07.12.2015 року сума індексації невідшкодованої суми шкоди 23786,86 грн. завданої ушкодженням автомобіля марки «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] за період з серпня 2012 року по грудень 2015 року складає 17830,63 грн., а 3% річних 2357,83 грн. В Узагальненні «Судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» від 20 червня 2012 року, в розділі «спірні питання, пов'язані зі страхуванням автотранспортних засобів, настанням страхових випадків та страхових виплат», [PERSON] спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «...відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників...», «...за змістом положень зазначеного Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик...», «...тому незалежно від того, чи наполягає потерпілий на відшкодуванні шкоди її заподіювачем, відповідальність якого застрахована за договором обов'язкового страхування, суд повинен урахувати відповідальність і страховика...», «...це слід враховувати під час розгляду справ і не допускати стягнення з осіб, які застрахували свою відповідальність, на відшкодування шкоди сум, які за законом мають бути виплачені страховою компанією без права регресної вимоги до винного...», «...отже, у разі якщо потерпілий пред'явив позов безпосередньо до винної особи, він може бути задоволений у тому випадку, якщо особа, яка має нести цивільну відповідальність замість винного (володілець джерела підвищеної небезпеки, страхувальник, роботодавець тощо) має право регресу до винної особи...», «...у випадку, якщо потерпілий у встановленому законодавством порядку звернувся за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність винної особи, але не отримав відшкодування з будь-яких причин, він має звернутись з відповідною вимогою до суду...». [PERSON] ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10-74/0/4-13 від 16.01.2013 розяснено, що \~стаття 625 ЦК регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відносяться до деліктних, а не договірних зобов'язань. Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Враховуючи вищенаведене вважаю, що завдана позивачам під час ДТП матеріальна шкода ушкодженням автомобіля в розмірі 23276,86 грн. та 17830 грн. 63 коп. інфляційних втрат підлягають до відшкодування відповідачем ПАТ «Український страховий дім», а завдана шкода в розмірі 510 грн. (франшиза) підлягає до відшкодування відповідачем ТОВ «Кременецьке автотранспортне підприємство». Заявлені позивачами позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 2357,83 грн., за прострочення виконання грошового зобовязання до задоволення не підлягають, оскільки зобовязання виплатити страхове відшкодування не є борговим зобовязанням. Також до задоволення не підлягають вимоги про відшкодування 441 грн. 36 коп. та 5 грн. банківської комісії за проведений платіж, як вартості оплати за проведене авто товарознавче дослідження №7-117/12 проведене 03.11.2012 року науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при УМВС України в Тернопільській області щодо визначення вартості заподіяної шкоди автомобілю марки «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] в наслідок ДТП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази їх оплати позивачами. Одночасно слід відмовити в стягненні вартості проведення експертизи з визначення розміру інфляційних втрат, оскільки дане дослідження проведено не за ухвалою суду, а за замовленням позивачів, а тому не відноситься, а ні до завданої шкоди, а ні до судових витрат. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За умовами п. 4 Постанови Пленуму [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р., «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що у випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коди це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [PERSON] ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.\~ Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. [PERSON] ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент укладення полісу і ДТП), страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Позивачами в ході розгляду справи не надано доказів понесення ними витрат на лікування ушкодження здоров'я отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, тому визначити розмір страхової виплати за моральну шкоду є неможливо, тож вимоги про стягнення моральної шкоди з ПАТ «Український страховий дім» до задоволення не підлягають. Неправомірність дій [PERSON] установлена та не оспорюється сторонами, тому суд з урахуванням глибини фізичного болю та душевних страждань, які позивачі зазнали із завданням їм матеріальної шкоди (пошкодження автомобіля), та зважаючи на степінь ушкодженням здоров'я позивача [PERSON] внаслідок протиправних дій [PERSON], виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що сума грошового відшкодування [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди становить по 2000,00 грн., які підлягають до стягнення з ТзОВ «Кременецьке автотранспортне підприємство». В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] акціонерного товариства «Український страховий дім» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременецьке автотранспортне підприємство» слід стягнути в дохід держави по 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial