Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача головного державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Сідак О.В. про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що [PERSON], є власником квартири [ADDRESS] На початку червня 2015 року позивач отримав постанову головного державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Сідак О.В. від 15 травня 2015 року про накладення арешту на вказану вище квартиру та заборону відчуження майна, яке належить [PERSON] як боржнику в межах суми боргу. Звернувшись до відповідача з'ясувалось, що за [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа № 2/347/94/2013 від 16 квітня 2013 року виданого Косівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання їхніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Зазначена заборгованість виникла у зв'язку із тим, що у державного виконавця були відсутні відомості про щомісячну сплату позивачем аліментів на користь [PERSON] Надавши відповідні докази про отримання щомісячних аліментів [PERSON], державний виконавець повідомив про відсутність боргу. Також додатково підтверджується відсутність заборгованості за аліментами дозволом на продаж арештованої квартири наданий [PERSON] На цей час [PERSON] як власник вищенаведеної квартири має на меті реалізувати своє право на відчуження вказаної нерухомості, проте зробити цього не може через арешт майна. Просить суд скасувати постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 15 травня 2015 року серії ВП № 37751833 головного державного виконавця ВДВС Димитровського міського управління юстиції Сідак О.В.. Також просить зняти арешт і заборону відчуження з нерухомого майна, а саме з квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію, обставинами, викладеними у позові, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнала, зазначивши, що арешт на майно державним виконавцем накладається до сплати боргу у повному обсязі та закінчення виконавчого провадження. Оскільки аліменти на дітей стягнуті до їх повноліття, закінчити виконавче провадження на даний час неможливо. Крім того, вважають ВДВС Димитровського міського управління юстиції у даній справі неналежним відповідачем, оскільки при накладенні арешту ВДВС є посередником між особою, в інтересах якої накладається арешт та особою, на майно якої накладається арешт, а відповідачем, на їх думку, має бути боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно і, в необхідних випадках - особа, якій передане майно, якщо воно було реалізоване. У задоволенні позовних вимог позивачу просили відмовити. Третя особа до судового засідання не з*явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у судовому засіданні наступні обставини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу від 7 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим № 5007, витягом від 1 грудня 2003 року № 2142893 про реєстрацію права власності на нерухоме майно Бюро технічної інвентаризації міста Димитров (а.с. 12-13). Третя особа у справі і отримувач аліментів від позивача [PERSON] - [PERSON] не заперечувала проти продажу належної на праві спільної сумісної власності, придбаної під час перебування у шлюбі з позивачем квартири [ADDRESS] про що свідчить її заява-згода від 19 травня 2015 року, посвідчена приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Івано-Франківської області (а.с. 11). У відділі Державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції на виконанні (ВП №37751833) перебуває виконавчий лист від 2 квітня 2013 року, виданий Косівським районним судом Івано-Франківської області у справі № 0910/2758/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У цьому провадженні головним державним виконавцем Сідак О.В. 15 травня 2015 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] Дані про накладення арешту внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень (а.с. 7-8, 10). На час звернення до суду з цим позовом заборгованість за аліментами на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] відсутня, про що свідчить довідка від 9 листопада 2015 року № 3-8-687 (а.с. 9). Відповідно до частин першої, другої і третьої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Разом із тим статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до частини п*ятої цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, відсутність у позивача на даний час заборгованості по аліментним зобов*язанням, що дає суду можливість зробити висновок про добросовісне ставлення боржника щодо своїх майнових зобов*язань, наявність згоди стягувача на реалізацію арештованого майна, суд вважає можливим задовольнити його вимогу про зняття арешту і заборону відчуження з нерухомого майна, а саме з квартири [ADDRESS] Оскільки позивачем не оскаржувались дії головного державного виконавця Сідак О.В. щодо законності винесення нею постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 травня 2015 року № ВП 37751833 та з цього приводу не приймались судами будь-яких рішень, суд вважає зайво заявленою у даному провадженні вимогу про скасування цієї постанови. Також суд не приймає посилання відповідача про те, що вона не є належним відповідачем у даній справі, оскільки наведена відповідачем підстава для цього твердження є законною у випадку подання позову особою, яка вважає себе власником майна на яке накладене арешт замість боржника, а у випадку цієї справи боржник є власником квартири [ADDRESS] що встановлено в судовому засіданні і не оспорювалось сторонами. На підставі ст.ст. 57, 60 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial