Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2017 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить ? частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Власником іншої ? частини вказаної квартири є відповідачка. Позивач зазначає, що позбавлений права користуватись своєю частиною квартири, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди, не пускає до квартири та займає всю площу житлового приміщення, на ґрунті чого між сторонами постійно виникають конфлікти, у зв'язку з чим позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні ? частини квартири, шляхом вселення та виділити йому в користування житлову кімнату № 7, площею 18,1 кв.м., житлову кімнату № 6, площею 16,9 кв.м., відповідачці виділити житлову кімнату № 8, площею 10,4 кв.м. та житлову кімнату № 9, площею 10,4 кв.м., у загальному користуванні залишити кухню № 5, площею 5,9 кв.м., ванну № 4, площею 2,2 кв.м., вбиральню № 3, площею 1,1 кв.м., кладову № 2, площею 1,1 кв.м., коридор № 1, площею 7,6 кв.м., та стягнути з відповідачки судовий збір. В судовому засіданні 20.07.2017 р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись обставини, викладені в позовній заяві, відповідачка та її представник позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити в повному обсязі. В судове засідання 18.12.2017 р. сторони не з'явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с. 61), відповідачка та її представника повторно не з'явились, які про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином (а.с. 57, 59), про причини своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить ? частини квартири [ADDRESS]. Право власності на частину квартири підтверджується договором дарування частки квартири від 03.03.2016 р. та відомості з Державного реєстру на нерухоме майно від 03.02.2016 (а.с. 7-10). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2016 р. за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 37-38). Вказане рішення 01.02.2016 р. набуло чинності. Таким чином, встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є співвласниками по ? частини кожний квартири [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту, квартира [ADDRESS] складається з чотирьох кімнат жилою площею 55,8 кв.м. у тому числі: 1-а кімната - 16,9 кв.м., 2-а кімната - 18,1 кв.м., 3-я кімната - 10,4 кв.м., 4-а кімната - 10.4 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., ванної кімнати - 2,2 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридору 7,6 кв.м., вбудованої шафи - 1,1 кв.м. (а.с. 14-17). Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ч. 3 ст. 47 Конституції України). Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу ч. 1- ч. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] через вкрай неприязні відносини з відповідачкою [PERSON] належно користуватись, розпоряджатись та володіти належною йому часткою майна, а саме: квартири [ADDRESS], не має можливості, у зв'язку з чим змушений проживати із сім'єю за адерсою: [ADDRESS] Суд, враховуючи вищевикладене, вважає доведеними вимоги позивача про усунення перешкод, які чиняться відповідачкою [PERSON] у праві користування вказаною вище квартирою, шляхом його вселення у зазначене житлове приміщення. При цьому, позовні вимоги [PERSON] про виділення йому в користування житлову кімнату № 7, площею 18,1 кв.м., житлову кімнату № 6, площею 16,9 кв.м. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Як зазначено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У відповідності до наведених норм законодавства позивач [PERSON] має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільної квартири, яка відповідає його частці у праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи, що ідеальна частка власників спірної квартири, сторін по справі становить 27,9 кв.м., в той час як позивач просить виділити йому користуванні кімнати площею 18,1 кв.м. та 16,9 кв.м., що перебільшує ідеальну частку кожного із співвласника, запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування спірною квартирою буде порушувати права іншого співвласника - відповідачки [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає неспівмірним такий порядок користування квартирою та звуження прав іншого співвласника, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Крім того, суд враховує, що разом з відповідачкою [PERSON] у спірній квартирі проживають двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], який є постраждалим внаслідок Чорнобильської аварії на ЧАЕС (а.с.51-52). З огляду на викладені обставини, позовні вимоги підягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial