Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.03.2014 року. Від шлюбу вони мають малолітню доньку F [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за місцем реєстрації відповідача, але фактично проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач є працездатним, має задовільний стан здоровFя, інших дітей не має, раніше офіційно працював у ТОВ «АТБ-маркет». Вона працює, отримує мінімальну заробітну плату. Дитина має задовільний стан здоровFя, хронічними захворюваннями не страждає, самостійного доходу не має, відвідує дошкільний навчальний заклад, гурток з англійської мови, в звFязку з чим просить суд стягнути з відповідача по справі аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400 гривень. У справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] в наданому суду відзиву на позовну заяву, заперечував обставини, викладені позивачем, посилаючись на те, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), а не 1/4 частини є необґрунтованою, незаконною, та суперечить вимогам ч. 5 ст. 183 СК України. На сьогоднішній день відповідач є безробітним та перебуває на обліку в [PERSON] міськрайонному центрі зайнятості з 01.03.2019 року. В наданій відповіді на відзив, позивач [PERSON] посилалася на те, що із наданої довідки [PERSON] МРЦЗ F 15.24 від 04.04.2019 року про перебування відповідача на обліку по безробіттю, не вбачається розміру допомоги по безробіттю, яка виплачується відповідачеві, тобто він навмисно приховує свій дохід, який є підставою для визначення розміру аліментів. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позовні вимоги задовольнити частково зважаючи на таке: Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серія І-ВЛ F 227660, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.03.2014 року /а.с.11/ Сторони мають малолітню доньку F [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ВЛ F 497757 /а.с. 12/. Дитина проживає разом з матірFю [PERSON], що підтверджується актом з місця проживання від 05.03.2019 року /а.с.14/ Батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовFязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року F 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний, гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом при визначенні розміру аліментів враховується, що позивачка працює транспортувальником в ТОВ «ЛКМЗ», отримує заробітну плату, її дохід за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року складав, з урахуванням утримань, 17304,63 гривні, сплачує витрати на дитячий садок, на гурток «Англійської мови». Дитина [PERSON] має задовільний стан здоровFя, зареєстрована за адресою відповідача, але фактично мешкає разом з позивачем, питання про місце проживання дитини сторонами не вирішувалося, самостійного доходу дитина не має. Відповідач перебуває на обліку як безробітний в [PERSON] міськрайонному центрі зайнятості з 01.03.2019 року. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Розмір аліментів судом встановлюється згідно з вимогами закону, з врахуванням суті позовних вимог матеріального становища сторін, наданих доказів. З огляду на наведене, враховуючи рівний обовFязок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини F [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобовFязання. Крім того, суд розFяснює позивачу, що відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовFязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо), що не позбавляє позивача у випадку наявності для цього підстав звертатись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо вимог позивачки про стягнення на її користь з відповідач витрат на правову допомогу, суд доходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ,4 ,5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Між позивачем та адвокатом [PERSON] 01.03.2019 року укладено договір про надання правової допомоги /а.с.18/. Згідно детального опису надання послуг за договором про надання правничої допомоги від 01.03.2019 року, за цим договором в рамках складання позову про стягнення аліментів адвокатом було витрачено часу: юридична консультація з приводу вказаного предмета позову з дослідженням наданих клієнтом документів F 30 хв., складання адвокатського запиту до ДНЗ F 13 (ясля-садок) «[PERSON] міської ради Харківської області F 30 хв., складання позовної заяви та формування пакетів документів до суду і інших учасників справи F 1 год. 30 хв./а.с.23/. Згідно довідки F 31від 07.03.2019 року, позивачем [PERSON] на підставі пунктів 1.1, 1.3. Договору про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року було сплачено адвокатський гонорар у розмірі 400 гривень за складання позову про стягнення аліментів /а.с.21/. Враховуючи вище викладене, суд вважає достатньою та обґрунтованою суму витрат на правничу допомогу в розмірі 400 грн., що є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені судові витрати за надання професійної правничої допомоги. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial