Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який в послідуючому уточнила та доповнила, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], а відповідачка [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки площею 0,1493 га по [ADDRESS]. Вікна її (позивачки) квартири виходять безпосередньо на ту сторону де знаходиться земельна ділянка відповідачки, яка на протязі останніх п'ятнадцяти років була відмежована від території будинку дерев'яним парканом, встановленим на відстані 3-4 метрів від вікон квартири. Так як паркан з часом став занепадати, то нею був встановлений новий паркан з металопрофілю на тій самій межі, де стояв і дерев'яний. Однак, син відповідачки [PERSON] переніс даний паркан до будинку, де вона (позивачка) проживає, на відстань одного метра, посилаючись на те, що дана земельна ділянка належить відповідачці на підставі Державного акту на право власності на землю. Крім того, відповідачка розмістила на своїй ділянці надвірну вбиральню на відстані 6 метрів від вікон її (позивачки) квартири, а компостний майданчик - на відстані чотирьох метрів, висадила близько 40 саджанців дерев на відстані 0,7-1 м від перенесеного нею паркану, що суперечить Державним будівельним нормам України. Через неправомірні дії відповідачки вона (позивачка) отримала великий стрес, в результаті чого у неї виник гіпертонічний криз та різко погіршився стан здоров'я, вона змушена була пройти курс лікування і витрати на лікування склали 1585,42 грн. Тому просила визнати недійсним вказаний Державний акт на право власності відповідачки на земельну ділянку, зобов'язати відповідачку відновити межу між її земельною ділянкою та земельною ділянкою багатоповерхового будинку по [ADDRESS] шляхом перенесення паркану в бік свого двору на попереднє місце, а також прибрати компостну яму та надвірну вбиральню з-під вікон її (позивачки) квартири, перенісши їх в інше місце, яке не суперечить санітарному законодавству України, зобов'язати відповідачку прибрати висаджені саджанці дерев вздовж паркану на передбачену будівельними нормами України відстань, а саме на відстань не менше 4-6 м від встановленої межі земельних ділянок, стягнути з відповідачки понесені нею (позивачкою) витрати на лікування в сумі 1585,42 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали і викладене підтвердили, від проведення судової земельно-технічної експертизи позивачка відмовилась. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на правомірність землекористування відповідачки та встановлення паркану на межі земельних ділянок відповідно до Державного акту на право власності відповідачки на земельну ділянку. Що ж до туалету та компостної ями, то не заперечував обладнати їх відповідно до вимог санітарних норм. Представник ДП «Клавдієвське лісове господарство» [PERSON] в судовому засіданні вважав, що позов підлягає задоволенню та пояснив, що земельна ділянка, на якій знаходить будинок позивачки, знаходиться в користуванні ДП «Клавдієвське лісове господарство». Треті особи - Управління Держземагенства у Бородянському районі, Клавдієво-Тарасівська селищна рада своїх представників в судове засідання не направили, просили справу розглядати без їх участі. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідачки та представника третьої особи, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], власником 9/25 частин суміжного будинковолодіння по [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] (а.с.14,134-169). Відповідно до Державного акту на право власності, виданого на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Клавдієво-Тарасівської селищної ради від 30 жовтня 2001 року, відповідачці [PERSON] була передана у власність земельна ділянка за вказаною адресою по [ADDRESS], площею 0,1493 га: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд - 0,0293 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,12 га (а.с.20,107-119). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.17-19,21,53,99) та що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в листопаді 2012 року позивачка знесла старий дерев'яний паркан, який розділяв земельні ділянки відповідачки та територію багатоквартирного будинку по [ADDRESS], і почала встановлювати новий паркан з металопрофілю, однак, син відповідачки переніс даний паркан в бік багатоквартирного будинку, посилаючись на Державний акт на право власності відповідачки на цю земельну ділянку. Також відповідачкою [PERSON] було облаштовано на своїй земельній ділянці надвірну вбиральню та компостну яму на відстані відповідно 6 та 4 метри від будинку, де проживає позивачка [PERSON], про що Ірпінським міжрайонним управлінням ГУ Держсанепідслужби у Київській області 28 жовтня 2013 року було складено відповідний акт (а.с.15,183). Відповідно до п.г) ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2 ст..152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.2.21 та 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 145 від 17 березня 2011 року рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). Вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Такі ж вимоги до розміщення дворових вбиралень і компостних майданчиків передбачені і Державними будівельними нормами "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" 360-92, затвердженими наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 N 44. Враховуючи вищевикладене, оскільки дворова вбиральня та компостна яма на земельній ділянці відповідачки в порушення вказаних санітарних та будівельних норм знаходяться на відстані 6 та 4 метри від стіни будинку позивачки, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, зобов'язати [PERSON] облаштувати вказані надвірні споруди відповідно до вимог діючого законодавства України та встановлених санітарних норм. В іншій частині вимог суд визнає за необхідне відмовити, оскільки суду не надано жодних доказів порушення відповідачкою землекористування позивачки чи ДП «Клавдієвське лісове господарство», від проведення відповідної земельно-технічної експертизи позивачка відмовилась. Що ж до насаджень на земельній ділянці відповідачки, то суд теж не вбачає в цьому порушення будь-яких прав чи інтересів позивачки. Також суду не надано доказів понесення позивачкою внаслідок дій відповідачки матеріальної та моральної шкоди. При цьому суд не приймає до уваги надані позивачкою на підтвердження своїх вимог копії касових чеків на придбання медикаментів, оскільки знову ж таки доказів, що ці медикаменти були використані для лікування захворювання, спричиненого діями відповідачки суду не надано.

Outcome: partial