Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Представник КП «Жилкомсервіс» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою [ADDRESS] за період з 01.03.2007 року по 30.07.2020 року у сумі 11794 грн 18 коп. та сплачений судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Між позивач та відповідачем укладений публічний договір про надання житлово-комунальних послуг шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 року. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій, в свою чергу відповідач за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не сплачує, внаслідок чого за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість за період з 01.03.2007 року по 30.07.2020 рік у сумі 11794 грн 18 коп. З метою захисту своїх прав, позивач звертався до Київського районного суду м. Харкова з заявами про видачу судового наказу, в результаті 19.02.2015 та 22.12.218 були виданні судові накази, які в подальшому скасовані ухвалами суду. Також, представник позивача зазначив, що оскільки за наявною інформацією, за адресою [ADDRESS] створено ОСББ, однак будинок не списано з балансу КП «Жилкомсервіс» та він продовжує перебувати на балансі позивача, є необхідність залучити до участі у справі в якості третьої особи ОСББ «ДІМ-20». Таким чином, оскільки будинок [ADDRESS] продовжує перебувати на балансі КП «Жилкомсервіс» та він надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а також враховуючи, що договір про утримання вказаного будинку на балансі ОСББ, між КП «Жилкомсмервіс» та ОСББ «ДІМ-20» не укладався, то позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути заборгованості за надані послуги на його користь. 16.03.2021 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з вимогами КП «Жилкомсервіс» не погоджується у повному обсязі, оскільки позивачем до заяви не додані документи, які б підтверджували сам факт існування заборгованості у відповідності до законодавства України , договірних правовідносин між КП «Жилкомсервіс» та нею. Крім того зазначила, що відповідно до рішення Харківської міської ради № 1186 від 20.12.2006 року «Про визначення виконавців послуг в житловому фонду міста Харкова» копію якого було додано позивачем до позовної заяви, послугу з утримання будинків та прибудинкових територій надає КП «Харківблагоустрій». КП «Жилкомсервіс» надає інші послуги - з управління будинком, спорудою або групою будинків. Тому зазначає, що позивач просить стягнути з неї за послугу, яку позивач не уповноважений надавати. КП «Жилкомсервіс» у позовній заяві посилається лише на існування договору про надання житлово-комунальних послуг, який був опублікований в газеті «Слобода» за 28.11.2006 року, в якому в п. 22 вказано. Що договір вступає в силу з 01.01.2007 року і укладається строком на три роки. Позивач посилається на той факт, що ніби то цей договір містить ознаки публічного договору, однак договір про надання послуг, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» повинен бути індивідуальним, тобто, цей договір не може бути публічним договором. Також відповідачка [PERSON] зазначила, що вона особисто не зверталась до КП «Жилкомсервіс» з проханням надати їй послуги з утримання будинків та прибудинкових територій . Посилаючи на вільний вибір у підписанні договору, відповідачка також у відзиві зазначила, що примусити її до підписання договору саме з КП «Жилкомсервіс» або приєднатися до нібито існуючого публічного договору КП «Жилкомсервіс» без її згоди ніхто не може. Таким чином, відповідачка зазначила, що позивачем не надано до позовної заяви будь-яких фактичних доказів про надання КП «Жилкомсервіс» їй будь-яких послуг , та взагалі, відсутній конкретний перелік наданих послуг та їх вартість. Крім того, відповідачка у своєму відзиві зазначила, що згідно п. 1 публічного договору, на який посилається позивач, зазначено, що він розповсюджується на будинки, які знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Однак, будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності власникам квартир. Крім того, утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] здійснювалося та продовжує здійснювати об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дім-20», яке утворено співвласниками будинку ще у 2004 році. Тому, вона справно сплачує внески на утримання будинку та прибудинкової території до об`єднання, згідно рішень, прийнятих на загальних зборах об`єднання. На підстав викладеного, в задоволенні вимог КП «Жилкомсервіс» просила відмовити. Крім того, відповідач зазначила, що позивачем пропущений строк позовної давності, тому просила застосувати до спірних правовідносин, строк позовної давності. 16.03.2021 року на електрону адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи в яких зазначила, об`єднання багатоквартирних будинків «Дім-20» утворено співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] 2004 році. Завданням та предметом діяльності об`єднання є забезпечення належного та утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Представник третьої особи зазначає, що послання позивача на те, що він є балансоутримувачем багатоквартирного будинку [ADDRESS] , не відповідає дійсності. Власниками будинку [ADDRESS] є власники квартир та нежитлових приміщень в цьому будинку. Позивач не може бути власником будинку, та власники будинку не укладали будь-яких договорів на балансоутримування з КП «Жилкомсервіс» Крім того, представник ОСББ зазначив, що Закон, на який посилається представник позивача, втратив чинність в 2019 році, натомість діючий Закон України «Про житлові-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 взагалі не містить положень щодо балансоутримання та балансоутримувача. Посилання позивача на те, що зазначений будинок «в управління ОСББ не передано, з балансу комунального підприємства «Жилкомсервіс» не списано», представник третьої особи зазначив, що Законом про ОСББ не передбачено будь-яких процедур або передумов (окрім державної реєстрації) для початку господарської діяльності об`єднаннями співвласників багатоквартирного будинку. Крім того, представник третьої особи зазначив, що послуга, з утримання багатоквартирного будинку, споруд, прибудинкових територій, яку , як стверджує позивач надавав та надає, не передбачено ст.. 5 Закону про ЖКП. Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів про фактичне надання будь-яких послуг, та взагалі відсутній перелік послуг, які позивач вважає, що він надав. Також в своїх письмових поясненнях, представник третьої особи зазначив, що саме об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім-2» займалося та продовжує займатися утриманням багатоквартирного будинку, його прибудинкової території, реконструкцією, реставрацією, проведенням поточного та капітального ремонтів, технічним переоснащенням багатоквартирного буд. [ADDRESS] . Господарче забезпечення діяльності об`єднання здійснюється шляхом самозабезпечення безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів, що підтверджується долученими до пояснень договорами. Крім того, діяльність з утримання будинку та його прибудинкової території і несення відповідальності за це саме Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дім-20» фактично визнається органами місцевого самоврядування м. Харкова та Комунальним підприємством «Благоустрій» , на яке було покладено повноваження у сфері контролю за додержанням правил благоустрою території, оскільки саме об`єднання отримувало наступні документи : попередження № 26 від 04.01.2017 від КП «Благоустрій» м. Харкова; припис № 1031 від 26.09.2016 від Департаменту житлового господарства виконавчого комітету ХМР; постанова № 9/74 від 20.04.2011 про накладення адміністративного стягнення від адміністративної комісії Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради. Більш того, і сам позивач фактично визнав цю діяльність та несення відповідальності за вказану діяльність об`єднанням, оскільки представником позивача було направлено об`єднанню припис від 01.04.2011 про термінове прибирання прибудинкової території. Тому, представник третьої особи, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Жилкомсервіс». 12.05.2021 року від представника позивача КП «Жилкомсервіс» до суду надійшла відповідь на позовну заяву, в якій зазначив, що на час виникнення правовідносин між КП «Жилкомсервіс» та відповідачем типової форми договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлено не було, а отже надання такому договору письмової форми також не є обов`язковим. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, представник позивача зазначив, що до КП «Жилкомсервіс» відомості про проведення мешканцями буд. [ADDRESS] та обрання на таких зборах управителя вказаного будинку, не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, відповідач зобов`язана оплачувати надані комунальним підприємствам «Жилкомсервіс» послуги протягом всього періоду надання таких послуг. Також представник позивача зазначив, що а ні законодавством України у сфері надання житлово-комунальних послуг, а ні умовами публічного договору не передбачено обов`язок управителя/балансоутримувача узгоджувати (підтверджувати) зі споживачами акти приймання-передачі наданих житлово-комунальних послуг, шляхом підписання актів приймання-передачі наданих послуг / виконаних робіт. Отже, твердження позивача про обов`язковість надання комунальним підприємством «Жилкомсервіс» узгоджених з нею актів приймання-передачі наданих послуг / виконаних робіт для підтвердження надання послуг не відповідає дійсності. Крім того, представник позивача у своєму відзиві зазначив, що будинок [ADDRESS] був переданий у господарське відання комунального підприємства «Жилкомсервіс» розпорядженням Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна від 28.02.2007 № 198 та на даний час обліковується на балансі підприємства. Порядок списання з балансу міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними підприємствами та органами місцевого самоврядування багатоквартирних будинків, у яких розташовані приміщення приватної та інших форм власності затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 301 (далі - «Порядок № 301»), Відповідно до положень Порядку № 301, списання з балансу багатоквартирного будинку міністерством, іншим центральним органом виконавчої влади, державним підприємством або органом місцевого самоврядування, на балансі яких перебувають багатоквартирні будинки далі - балансоутримувач), у яких розташовані приміщення приватної та інших форм власності далі - багатоквартирні будинки), здійснюється на підставі прийнятого ними рішення про списання багатоквартирного будинку. Списання багатоквартирного будинку з балансу може бути ініційоване особою (особами), якій (яким) на праві приватної власності належить (належать) приміщення у такому будинку, шляхом направлення балансоутримувачу письмового повідомлення та копій документів, що відповідно до законодавства підтверджують належність особі (особам) відповідного відповідних) приміщення (приміщень) на праві приватної власності. Для списання багатоквартирного будинку з балансу утворюється відповідна комісія у складі не менше п`яти осіб. За результатами роботи комісії складається акт про списання багатоквартирного будинку з балансу за формою згідно з додатком. Будинок [ADDRESS] з балансу комунального підприємства «Жилкомсервіс» не списувався (акт про списання відсутній), договір про передачу функцій з управління будинком до ОСББ «Дім-20» не укладався, житлові послуги продовжують надаватись комунальним підприємством «Жилкомсервіс» у встановленому порядку. Також, представник позивача зазначив, що Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» надає наступні послуги за адресою: [ADDRESS] , що нараховуються на квартиру [ADDRESS] . Згідно рішення Харківської міської ради від 04.10.2006 № 806. Рішення набрало чинності з 01.01.2007. Тариф за м.кв загальної площі квартири [ADDRESS] складав - 0,695 грн/м2, до складу якого входили наступні послуги (грн/м. кв): - Прибирання прибудинкової території -0,313; - Прибирання підвалів, тех. поверхів, покрівель - 0,004; - Вивіз та утилізація ТПВ -0,121; -Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання - 0,060; -Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем це опалення - 0,085; - Обслуговування димових та вентиляційних каналів -0,017; - Освітлення місць загального користування - 0,055. Згідно рішення Харківської міської ради від 20.02.2009 № 72. Рішення набрало чинності з 01.03.2009. Тариф за 1 м2 загальної площі квартири [ADDRESS] складав - 0,913 грн/м2, до складу якого входили наступні послуги (грн/м. кв) урахуванням ПДВ: Прибирання прибудинкової території - 0,414; - Вивіз та утилізація ТПВ - 0,189; -Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання - 0,063; Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення - 0,053; - Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення - 0,087; -Обслуговування димових та вентиляційних каналів - 0,033; -Освітлення місць загального користування - 0,074. Згідно рішення Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 (зі змінами, внесеними виконавчим комітетом від 27.01.2012 № 39). Рішення набрало чинності з 01.01.2012. Тариф за м2 загальної площі квартири [ADDRESS] складав -1,235 грн/м2, до складу якого входили наступні послуги (грн/м. кв.), з урахуванням ПДВ: - Прибирання прибудинкової території - 0,705; -Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання - 0,120; -Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення - 0,092; Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення - 0,192; - Обслуговування димових та вентиляційних каналів - 0,008; -Освітлення місць загального користування - 0,118. Згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 були скориговані тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, які були затвердженні рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 (зі змінами). Рішення набрало чинності з 01.06.2017. Тариф за 1 м2 загальної площі квартири [ADDRESS] складав - 1,861 грн/м2, до складу якого входили наступні послуги (грн/м. кв.), з урахуванням ПДВ: Прибирання прибудинкової території - 0,963; Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання - 0,162; Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення - 0,123; Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення - 0,254; Обслуговування димових та вентиляційних каналів - 0,011; Технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання - 0,081; Освітлення місць загального користування - 0,267. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.05.2018. № 318 були скориговані тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, які були затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 (зі змінами). Рішення набрало чинності з 01.06.2018. Тариф за 1 м2 загальної площі квартири [ADDRESS] складає - 2,251 грн/м2, до складу якого входять наступні послуги грн/м. кв.), з урахуванням ПДВ: - Прибирання прибудинкової території - 1,204; - Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання - 0,201; - Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення - 0,152; -Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення - 0,312; - Обслуговування димових та вентиляційних каналів - 0,014; -Технічне обслуговуванім та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання -0,101; -Освітлення місць загального користування - 0,267. На підставі зазначеного, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила що позивач наполягає, що між ним та нею нібито існують договірні відносини, які нібито встановлені публічним договором. Однак, вона особисто не зверталася до КП «Жилкомсервіс» з проханням надати їй послуги, а Позивач не надає жодних доказів, що вона зверталася до нього за наданням будь-яких послуг. Крім того, щодо твердження позивача, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, навіть за умов відсутності договору, відповідачка наголошує, що вона не отримувала будь-яких житлово-комунальних послуг від Позивача, а Позивачем не надано будь яких доказів отримання нею таких послуг. Крім того, стверджуючи, що КП «Жилкомсервіс» є управителем багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , оскільки до нього не надходило відомостей про обрання управителя на зборах співвласників будинку. З таким трактуванням положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» відповідачка не погоджується, адже в разі утворення співвласниками об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, - діяльність регулюється у відповідності до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Ч. 5 ст. 4, ст. 22 зазначеного Закону визначається, що забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку може здійснюватися самостійно шляхом самозабезпечення. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім-20», яке утворено співвласниками багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , задовольняє потреби саме шляхом самозабезпечення. Також ст. 10, ст. 12, ст. 13 зазначеного Закону встановлено, що передача функції з управління будинком управителю можлива лише за рішенням загальних зборів. Також відповідачка повідомляє, що питання передачі функції управління комунальному підприємству «Жилкомсервіс» ніколи не виносилось на загальні збори Об`єднання та відповідних рішень не приймалось. Також відповідачка зазначила, що позивач стверджує, що будинок [ADDRESS] обліковується на балансі КП «Жилкомсервіс». По-перше, це не може відповідати дійсності, адже згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІУ від 24.06.2004, на який посилається Позивач, «балансоутримувач будинку - власник або юридична особа, яка за договором з власником, утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом». Власниками будинку [ADDRESS] є власники квартир та нежитлових приміщень в цьому будинку, Виходячи з зазначеного, позивач не може буди власником будинку. Також, співвласники будинку не укладали будь-якого договору на балансоутримання зазначеного будинку позивачем. Враховуючи вищевикладене, позивач не може бути балансоутримувачем вказаного будинку. По-друге, надання та сплата житлово-комунальних послуг регулюються виключно діючим законодавством та укладеними договорами, а факт обліку багатоквартирного будинку на балансі не є підставою для будь-яких нарахувань за житлово-комунальні послуги. Щодо переліку послуг, які позивач нібито надає за адресою: [ADDRESS] . Але при цьому не надано жодних доказів фактичного надання їй таких послуг. Тому, на підставі зазначено, відповідачка просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 20.07.2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, відповідно до яких зазначив, що при розгляді питання щодо утворення ОСББ «Дім-20» та передачі будинку [ADDRESS] ») в управління ОСББ необхідно зауважити, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому, відомості про реєстрацію ОСББ «ДІМ-20» внесені до ЄДРПОУ 20.01.2004. Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у редакціях від 29.11.2001, від 03.11.2005, від 01.04.2011, від 02.05.2011, від 18.11.2012 тобто що діяли на момент створення ОСББ «Дім-20» та довгий час після цього) містив відповідні особливі положення щодо прийняття житлового будинку в управління ОСББ, які виключені чинній редакції Закону. Зокрема, відповідно до частини 1 ст. 11 Закон України «Про об`єднання співвласника багатоквартирного будинку» (редакції 29.11.2001 - 18.11.2012) об`єднання після набутті статусу юридичної особи може: прийняти на власний баланс весь житловий комплекс; за договором з попереднім власником залишити його балансоутримувачем усього житлового комплексу або його частини; укласти договір з будь-якою юридичною особою, статут якої передбачає можливість здійснення такої діяльності, про передачу їй на баланс усього житлового комплексу або його частини. 11.10.2002 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», якою затверджено Порядок передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, що регулює процедуру передачі житлового комплексу на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - «Порядок № 1521»). Так, згідно із пунктом 2 Порядку № 1521, загальні збори об`єднання вирішують питання про: прийняття житлового комплексу на баланс об`єднання; залишення житлового комплексу або його частини на балансі попереднього балансоутримувача (за умови укладення з ним відповідного договору); передачу житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, та укладення з цією юридичною особою відповідного договору. Згідно із пунктом 3 Порядку № 1521, для приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс утворюється відповідна комісія. У разі прийняття рішення про передачу житлового комплексу на баланс об`єднання утворюється комісія у складі представників попереднього балансоутримувача та об`єднання, а у разі прийняття рішення про передачу житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, - у складі представників попереднього балансоутримувача, юридичної особи, на баланс якої передається майно, та об`єднання. Комісію очолює представник приймаючої сторони. Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку № 1521, кожній із сторін, що бере участь у прийманні-передачі, надається примірник акту приймання-передачі, підписаний членами комісії та затверджений керівництвом кожної сторони (підписи скріплюються печаткою). Датою передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс є дата підписання акту приймання-передачі. Тому, представник позивача просив суд звернути увагу, що будинок № 20 з балансу комунального підприємства «Жилкомсервіс» списаний не був, на баланс ОСББ «ДІМ - 20» не передавався, акт приймання-передачі будинку не підписувався, а доказів зворотного, а ні третя особа, а ні відповідач до суду не надали. Проте, як відповідач, так і третя особа у своїх поясненнях та запереченнях посилаються саме на чинний Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не беручи до уваги принцип дії закону у часі, що є невірним тлумаченням Основного Закону України. У той же час, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Житлового кодексу Української PCP, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української PCP, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд). Відповідно до статті 154 Житлового кодексу Української PCP, виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам. Згідно із пунктами 1-3 ч. 1 ст. 15 Житлового кодекс Української PCP, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP, на території району, міста, району в місті: 1) здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (частина перша статті ЗО); 2) керують житловим господарством, забезпечують належний технічний стан, капітальний і поточний ремонт житлового фонду, що є у віданні Ради; 3) здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад (частина перша статті 18). Договором передачі майна в господарське відання КВ ЖРЕП №1 від 28.05.1997 № 809 багатоквартирний жилий будинок [ADDRESS] був переданий у повне господарське відання КВ ЖРЕП № 1. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 комунальне підприємство «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд у житловому фонді комунальної власності міста Харкова. Розпорядженням Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради від «28» лютого 2007 року № 198 внесено зміни до договору передачі майна в господарське відання КВ ЖРЕП № 1 від 28.05.1997 № 809, Будинок № 20 переданий у господарське відання комунального підприємства «Жилкомсервіс» та прийнятий на баланс підприємства. Вищезгаданим рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 також визначені відповідні виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з якими комунальне підприємство «Жилкомсервіс» уклало відповідні договори про надання послуг з утримання багатоквартирних будинків (надання послуг технічного обслуговування внтуршіньобудинкових мереж гарячого, холодного водопостачання та водовідведення, обслуговування димоветеляційних каналів, технічне обслуговування ліфтів та інше), що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону № 1875-IV. Отже, комунальне підприємство «Жилкомсервіс» було уповноважене органом місцевого самоврядування забезпечувати надання послуг з утримання багатоквартирних будинків, споруд та прибудинкових територій на підставі затверджених тарифів, здійснювати розрахунки з виконавцями комунальних послуг у межах укладених договорів та фактично бути управителем багатоквартирних будинків житлового фонду міста Харкова. Також представник позивача зауважив, що як голова ОСББ «Дім-20», так і співвласники Будинку № 20 не були позбавлений можливості звернутись до органу місцевого самоврядування або до комунального підприємства «Жилкомсервіс» з питанням про передачу Будинку № 20 з управління ОСББ «Дім-20». Однак, цього не зробили, КП «Жилкомсервіс» фактично забезпечує утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надає співвласникам такі послуги як прибирання прибудинкової території; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення: технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення: обслуговування димових та вентиляційних каналів; освітлення місць загального користування. 01.07.2015 набули чинності зміни до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», стаття 11 цього Закону виключена. Такі зміни фактично обумовленні прийняттям Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та внесенням змін у ряд нормативно-правових актів пов`язаних з нововведеннями щодо права спільної сумісної власності співвласників багатоквартирних будинків, статтею 9 якого передбачено що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Рішень щодо управління багатоквартирним будинком приймається зборами співвласників, яке оформляється протоколом зборів. Протокол зборів співвласників (загальних зборів) будинку [ADDRESS] або про відкликання управителя до комунального підприємства «Жилкомсервіс» не надходив, інших підстав для припинення надання послуг немає, послуги продовжують надаватись позивачем. Тому, представник позивача, на підставі зазначеного, просив позов задовольнити в повному обсязі. 03.09.2021 року представник третьої особи ОСББ, надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що позивач називає себе балансоутримувачем багатоквартирного будинку [ADDRESS] , але це не може відповідати дійсності, оскільки власниками багатоквартирного будинку є усі співвласники житлових та нежитлових приміщень на праві спільної сумісної власності. Також лише власники можуть укладати договір з будь-ким на балансоутримання. Будь-яких догорів на балансоутримання між співвласниками будинку та КП «Жилкомсервіс» не укладалось. Щодо норми про передачу на баланс у початкових редакціях Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» пояснює наступне. Зазначений Закон України було прийнято у 2001 році, тобто ще до рішення Конституційного Суду України (від 2 березня 2004) і саме тому там містилась норма щодо передачі з балансу на баланс, оскільки вважалося, що будинки з приватизованими квартирами знаходяться у комунальній власності і саме тому вони повинні передаватися новоствореному об`єднанню. Але це твердження спростував Конституційний Суд України в своєму рішенні, але, нажаль, досить довгий час це не знаходило відображення в законодавстві України, що є нормальним, враховуючи молодий вік держави та численні виклики, які стояли та стоять перед законодавчими органами. Лише у 2015 році цю правову колізію було усунуто з прийняттям Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-УІІІ, якою виключено норми щодо передачі з балансу на баланс. Крім того, представник третьої особи зазначає, що КП «Жилкомсервіс» не здійснювало ні поточного ні капітального ремонту та взагалі не здійснювало будь-яких дій, спрямованих на утримання будинку. Тож фактично, КП «Жилкомсервіс» не виконувало обов`язків балансоутримувача (натомість всі ремонтні роботи та утримання будинку здійснювалося ОСББ «Дім-20». Крім того, це підтверджується і представниками самого КП «Жилкомсервіс» у листі №4026/2/09-01 від 29.03.2010, де зазначається, що КП «Жилкомсервіс» не має підстав для ремонту житлового будинку [ADDRESS] , оскільки цей житловий будинок не знаходиться на балансі підприємства. Тобто, підсумовуючи вищевикладене, позивач не міг та не може бути балансоутримувачем будинку [ADDRESS] з точки зору нормативно-правових актів, не виконував обов`язків балансоутримувача, та взагалі сам заперечував наявність будинку у нього на балансі. Крім того, представник зазначає, що факт балансоутримання не є підставою для будь-яких нарахувань за житлово-комунальні послуги. Також представник третьої особи зазначив, що позивач зазначає, що ряд співвласників нібито визнають надання послуг КП «Жилкомсервіс» та наводить перелік квартир, які нібито сплачують послуги. Зі спілкування з власниками квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] стало відомо, що вони не сплачують та не сплачували будь-які послуг КП «Жилкомсервіс», тож зазначене твердження Позивача викликає сумнів щодо його достовірності. Зі спілкування з часткою інших співвласників стало відомо, що вони сплачують за послуги лише тому, що бояться судових тягарів з КП «Жилкомсервіс», оскільки воно регулярно надсилає різні погрози при наявності «заборгованості» - як то заборони виїзду за кордон, «заяви про видачу судового наказу» та інші, які надходять від імені Позивача, але при цьому не підписані жодною посадовою особою. Також представник третьої особи зазначив, що переважну більшість співвласників будинку [ADDRESS] становлять літні люди, які дуже чутливо ставляться до подібних погроз та не мають здоров`я та сил на судові спори. На даний час лише співвласники квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] мають заборгованість перед ОСББ «Дім-20» за утримання будинку та прибудинкової території. Всі інші співвласники регулярно сплачують саме Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Дім-20», а зі співвласника квартири [ADDRESS] заборгованість було примусово стягнуто на виконання судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності [PERSON] на 1/3 квартири [ADDRESS] зареєстроване 04.12.2003 року. (а.с. 19-20). Відповідно до наданої позивачем довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг, за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку [NUMBER] утворилась заборгованість за період з 01.3.2007 року по 30.07.2020 року в розмірі 11794,18 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 1 статті 2 Закону визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Пунктом 5 частини 2 статті 7 визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п.6 ч.1 ст.8 Закону виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 382 Цивільного кодексу України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Договори про надання житлово-комунальних послуг між КП «Жилкомсервіс» та споживачами укладені шляхом опублікування публічного договору в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуск газети «Слобода» від 28.11.2006 року випуск № 95/1. Згідно постанови Верховного Суду по справі № 646/834/17 договір про вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта у формі конклюдентних дій та не висловив заперечень проти договору. Таким чином, споживачі зобов`язані оплачувати за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У рішенні Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 зроблено правовий висновок щодо застосування положень пункту 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносно відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг та роз`яснено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за надані послуги. При відсутності договірних відносин, але у разі існування прострочки виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того судом встановлено, що 20.01.2004 року за адресою: [ADDRESS] створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДІМ-20» . 01 лютого 2008 року відповідний запис було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вид діяльності об`єднання, відповідно до зазначеного витягу, комплексне обслуговування об`єктів (основний). Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що ОСББ має право забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків, вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань резервного і ремонтного фондів, звертатись до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим законом та статутом об`єднання платежі, збори і внески, а також відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII), який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Створення за адресою [ADDRESS] об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДІМ-2» та його реєстрація сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи. Спірними в даному випадку є питання, чи повинно було надавати КП «Жилкомсервіс» послуги з утримання вищевказаного будинку, в якому перебуває квартира відповідача, а також прибудинкової території, а також чи були надані ці послуги в період з 01.03.2007 року по 30.07.2020 року, та чи повинна сплачувати відповідач [PERSON] грошові кошти за ці послуги на користь КП «Жилкомсервіс». Стаття 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території; санітарно-технічне обслуговування; обслуговування внутрішньо будинкових мереж; утримання ліфтів; освітлення місць загального користування; поточний ремонт; вивезення побутових відходів тощо. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позовних вимог КП «Жилкомсервіс» посилалась на те, що оплату за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території вона регулярно проводить на рахунок ОСББ «ДІМ-20», оскільки отримує ці послуги саме від ОСББ. При цьому, позивач зазначає, що будинок [ADDRESS] не був переданий на баланс ОСББ «ДІМ-20», а тому саме позивач є його балансоутримувачем та надає послуги х утримання будинків та прибудинкових територій. Процедура прийому-передачі багатоквартирного будинку з балансу комунального підприємства житлово-комунального господарства на баланс ОСББ проводиться згідно з порядком передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженим постановою Кабміну від 11.10.2002 № 1521. Датою передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс є дата підписання акту приймання-передачі. Відповідно до зазначеної постанови, якою затверджено порядок списання багатоквартирних будинків, списання багатоквартирного будинку з балансу може бути ініційоване також особою (особами), якій (яким) на праві приватної власності належить (належать) приміщення у такому будинку, та/або об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (асоціацією об`єднань співвласників багатоквартирного будинку), утвореним у такому будинку, шляхом надсилання балансоутримувачу повідомлення у паперовій або електронній формі та копій документів, що відповідно до законодавства підтверджують належність особі (особам) відповідного (відповідних) приміщення (приміщень) на праві приватної власності, та/або документів, що відповідно до законодавства підтверджують утворення у будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку) відповідно. У такому випадку балансоутримувач протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідного повідомлення та документів розпочинає процедуру списання такого будинку з балансу згідно з пунктом 4 цього Порядку. Списання багатоквартирного будинку з балансу здійснюється його балансоутримувачем на підставі прийнятого ним розпорядчого документа. Для списання багатоквартирного будинку з балансу утворюється відповідна комісія у складі не менше п`яти осіб (далі - комісія). За результатами роботи комісії складається акт про списання багатоквартирного будинку з балансу за формою згідно з додатком. Акт про списання багатоквартирного будинку з балансу підписується всіма членами комісії та затверджується балансоутримувачем. Після затвердження балансоутримувачем акта про списання багатоквартирного будинку з балансу процедура списання відповідного будинку вважається закінченою. Процедура списання багатоквартирного будинку як об`єкта державної або комунальної власності державним підприємством, установою, організацією, що належить до сфери управління міністерства або іншого центрального органу виконавчої влади (зокрема із спеціальним статусом), іншим господарським товариством, організацією чи підприємством, створеним внаслідок приватизації або корпоратизації державних або комунальних підприємств, вважається закінченою з моменту погодження з відповідним суб`єктом управління, до сфери управління якого належав такий будинок, акта про списання багатоквартирного будинку з балансу. Таким чином, оскільки відповідачем не надано доказів, що КП «Жилкомсервіс» було направлено повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] було утворено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та у встановленому законом порядку та строк, будинок було списано на баланс об`єднання, а також не надано рішення зборів про те, що було прийнято рішення про утримання багатоквартирного будинку самостійно - шляхом самозабезпечення, суд приходить до висновку, що відповідач до цього моменту повинен був сплачувати за наданні послуги саме КП «Жилкомсервіс», як балансоутримувача та надавача послуг. Доказів того, що КП «Жилкомсервіс» такі послуги не надав, відповідачем не надано. Та крім того, суд зазначає, що відповідач не надала доказів того, що вона зверталась до КП «Жилкомсервіс» з заявою про відмову від отримання послуг, а також розірвання договору про надання таких послуг саме КП «Жилкомсервіс». Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів за комунальні послуги незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інще не передбачено законом. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Приймаючи до уваги, що відповідач будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинила виконувати взяті на себе зобов`язання, не сплачує заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що виникла заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, відповідачка просить застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України.) Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Згідно з ч.1статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Так, при поданні позовної заяви 03.12.2020 року позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.03.2007 року по 30.07.2020 рік. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.03.2007 року по 01.12.2017 року заявлені поза межами строку позовної давності. Відповідно до статей 66 ,67,162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням строку позовної давності та стягує заборгованість за період з 01.12.2017 року по 01.07.2020 року у розмірі 4111,86 грн. Інші заперечення відповідача в частині неналежних доказів, наданих позивачем, нікчемності договору про надання житлово комунальних послуг, відсутності докладного та переконливого обґрунтування розміру заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду. Таким чином, суд задовольняє вимоги КП «Жилкомсервіс» про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з грудня 2017 року по липень 2020 року у розмірі 4111,86 грн. Також, оцінюючи інші доводи і аргументи позивача та відповідача, викладені у позові, а також висловлені під час судового розгляду справи, суд керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, викладеною зокрема в рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "РуїзТорія проти Іспанії" (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 р., Серія A, N 303-A, параграф 29.В Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суму сплаченого судового збору позивачем у розмірі 2270 грн., вимоги ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 732,76 грн.

Outcome: partial