Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2\~частину земельної ділянки, площею 0,0761 га, кадастровий номер 2323081200:03:003:0007, розташованої по [ADDRESS] , на Ѕ частину будинку за цією ж адресою та на Ѕ частину автомобіля ЗАЗ Forza, д/н [NUMBER] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуваючи у шлюбі із відповідачем з 2000 року ними за спільні кошти було придбано будинок на земельній ділянці по [ADDRESS] , а також автомобіль ЗАЗ Forza. Право власності на вказаний будинок та автомобіль було зареєстровано на ім`я відповідача. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку не бажає розділити спільне майно у зв`язку з чим вважає, що порушуються її права. 12 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Постановлено розгляд справ и проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в самій позовній заяві, на задоволенні позову наполягає. У судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, згодні поділити земельну ділянку та будинок. Щодо поділу автомобіля заперечують посилаючись на те, що спірний автомобіль був придбаний хоча і в період шлюбу, але за особисті кошти відповідача, оскільки був придбаний за кошти, одержані як одноразова грошова допомога у разі отримання інвалідності в зв`язку із отримання поранення при захисті Вітчизни. Відтак, в задоволенні позову в цій частині просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що з 2000 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірваний за рішенням суду від 14.12.2017 /а.с.6,8/ Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. У період шлюбу сторонами було придбано майно, а саме: житловий будинок із земельною ділянкою, розташованій за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок було зареєстровано на ім`я відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2005, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Чупрун Т.А., що підтверджується відомостями з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.10.2005 /а.с.86, 90-91/. Придбану на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2005 земельну ділянку також зареєстровано на відповідача, у зв`язку з чим було видано державний акт на право власності на земельну ділянку /а.с.94,95/. Відповідно до вимог ч.3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 163 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Таким чином, враховуючи, що будинок із земельною ділянкою набуті сторонами за час шлюбу та позов визнається відповідачем в цій частині, то вони є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачу 1/2 частку будинку та Ѕ частку земельної ділянки, а право власності на інші Ѕ частки будинку та земельної ділянки - залишити за відповідачем. Щодо поділу автомобіля ЗАЗ Forza, то суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни /а.с.121/. У зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Вітчизни, відповідачу встановлено діагноз: наслідки поранення хребта з ураженням спинного мозку у вигляді нижньої параплегії. Статика та ходьба значно порушені. На підставі акту огляду №53 медико-соціальною експертною комісією надано висновок про наявність медичних показників для забезпечення [PERSON] автомашиною з ручним керуванням /а.с.120/. Листом військового комісару Запорізького обласного військового комісаріату повідомляється, що відповідно до рішення протоколу №22 Запорізьким обласним військовим комісаріатом 12 травня 2016 року була перерахована [PERSON] одноразова грошова допомога в сумі 344 500 грн. на його картковий рахунок (а.с.140). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки ЗАЗ Forza, д/н [NUMBER] вперше зареєстрований 03.09.2016, власником якого є [PERSON] /а.с.92/. Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~у п.1 та п.п.4 п.2 ст.16, зокрема визначено, що одноразова грошова допомога у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в постанові від 01 липня 2015 року в справі № 6-612цс15, передбачено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідженими судом доказами судом встановлено, що спірний автомобіль придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи. Проте належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль придбаний за спільні кошти подружжя, матеріали справи не містять. Навпаки, відповідачем на спростування презумпції придбання спірного майна за спільні кошти подружжя у шлюбі надано відповідні докази, які не спростовані позивачем та її представником, з яких вбачається, що транспортний засіб ЗАЗ Forza, д/н [NUMBER] , придбаний [PERSON] за його особисті кошти, а саме: за одноразову грошову допомогу, надану йому, як військовослужбовцю за інвалідність, що він отримав під час виконання обов`язків військової служби. Походження цієї грошової допомоги позивачем не заперечується. Зазначена грошова допомога, виходячи з системного аналізу діючого законодавства про соціальний захист військовослужбовців та сімейного законодавства, з урахуванням природи походження цієї грошової допомоги - соціальний захист військовослужбовця, який повинен ґарантувати військовослужбовцю реалізацію його суб`єктивних конституційних прав і свобод, та мети її призначення - задоволення його особистих матеріальних потреб за частково чи повністю втрачену працездатність, на відновлення здоров`я або придбання спеціальних засобів, у разі суттєвої і невідворотної втрати здоров`я, та призначається кожному військовослужбовцю окремо, що визначає індивідуалізацію виплати такої допомоги. Крім того, суд зазначає, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, в тому числі у разі інвалідності військовослужбовців, визначений у відповідному Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, з наступними змінами. Одночасно із набранням зазначеною постановою законної сили, було скасовано\~постанову Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 р. № 488 "Про Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум", якою передбачалось виплата страхової суми, зокрема у разі втрати застрахованим військовослужбовцем працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів). При цьому, поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби, розглядались як страхові події, з настанням яких передбачалась виплата страхових сум. Одноразова грошова допомога, що виплачена [PERSON] , на переконання суду, за своєю природою та призначенням не відноситься до об`єктів права спільної сумісної, в розумінні ч.2\~ст.61 СК України, тому така грошова допомога не може бути поділена в порядку поділу майна подружжя. На підтвердження того, що придбання спірного автомобіля ЗАЗ Forza, д/н [NUMBER] за вказану грошову допомогу свідчить, що він в стислий період часу розпорядився нею саме на придбання автомобіля, а саме: 12 травня 2016 року йому було перераховано грошові кошти - 344500 грн., а 03 вересня 2016 року він придбав автомобіль та переобладнав на ручне керування. Посилання позивача на невизначення правової природи одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, яке згідно ст.57 СК України є особистою приватною власністю одного з подружжя є помилковими, оскільки у Постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 суд дійшов висновку, що «обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. У зв`язку з цим, спірний автомобіль є особистою власністю відповідача, згідно п.3 ч.1\~ст.57 СК України, оскільки набутий ним за кошти, які належали йому особисто. Докази того, що сторони під час шлюбу скористались правом укладення між собою договорів щодо майна, що є їхньою особистою приватною, позивачем також не надано. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial