Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що 30.07.2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 369. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з [PERSON] не склалися, а тому останній самоусунувся від своїх обов'язків по утриманню дитини. Позивач стверджувала, що на даний час її малолітній син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. З цих підстав, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно починаючи з дня звернення [PERSON] до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач зазначала, що дитина навчається у спеціалізованій школі № 239 м. Києва, відвідує курси англійської мови, займається в школі мистецтв №5 Оболонського району м. Києва по класу ударних інструментів, що тягне за собою додаткові витрати на утримання дитини, пов'язаних з розвитком його здібностей. У зв'язку з вище зазначеним просила суд, стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 3 000,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав клопотання в якому не заперечував проти обов'язку батька щодо утримання дитини. При цьому зазначив, що офіційно не працює, у зв'язку з чим просив суд врахувати вказану обставину при визначенні розміру аліментів. Суд дослідивши матеріали справи, та надані докази встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 30.07.2004 року перебувають у шлюбі зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 369. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] На даний час дитина постійно мешкає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. За твердженням позивача, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб сина та його розвитку, не надає. За приписами ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний, щомісячний дохід. Відтак, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], у твердій грошовій сумі. Ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], має становити 1500,00 грн. щомісячно, оскільки саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини. Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] навчається у спеціалізованій школі № 239 м. Києва, відвідує курси англійської мови, займається в школі мистецтв №5 Оболонського району м. Києва по класу ударних інструментів, що тягне за собою додаткові витрати на утримання дитини, пов'язаних з розвитком його здібностей в певних сферах. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. За твердженням позивача понесені витрати на сплату вартості навчання для розвитку здібностей дитини. При цьому, обґрунтувати суму додаткових витрат саме у розмірі 3000,00 грн. сторона позивача не змогла. З огляду на зазначене, беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, вирішуючи позов в частині зобов'язання відповідача брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову у цій частині частково у розмірі 500,00 грн., оскільки при стягненні додаткових витрат на дитину такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимим доказами. Відповідно до норми ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 06.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітнього сина - [PERSON] щомісячно у сумі 500,00 грн.

Outcome: partial