Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивачка 24.02.2017 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Донька навчається у Національному університеті фізичного виховання і спорту України на денній формі навчання. Батько дитини допомоги не надає, хоча офіційно працевлаштований, донька потребує матеріальної допомоги, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 800,00 грн. щомісячно, до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку за умови продовження навчання або до закінчення навчання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] надала заяву про уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку за умови продовження навчання або до закінчення навчання, оскільки відповідач офіційно працевлаштований, працює у Рибальченській [PERSON] ступенів сторожем та має офіційний дохід. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно працює сторожем у Рибальченській ЗОШ, до досягнення донькою повноліття сплачував аліменти. Просив зменшити суму аліментів, яку просить стягнути позивачка, оскільки вона також працює та її заробітна плата більша, ніж його. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про слухання справи належним чином повідомлена, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). [PERSON] є студенткою ІІ курсу факультету здоровя, фізичного виховання та туризму Національному університеті фізичного виховання і спорту України (денна форма навчання), термін навчання з 01.09.2015р. по 30.06.2019р. (а.с. 11). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Відповідно до частин 1 і 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З матеріалів справи вбачається, та в судовому засіданні відповідач підтвердив, що він не є інвалідом, офіційно працевлаштований, має можливість надавати допомогу донці, яка є повнолітньою, але не досягла 23 років, є студенткою Національного університету фізичного виховання і спорту України, потребує матеріальної допомоги. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи 25.02.2017 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років за умови продовження нею навчання або до закінчення нею навчання. Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial