Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

до Кремінського районного суду Луганської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні батька з дитиною. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюбні та сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинені, відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з донькою, зокрема не дозволяє йому в достатньому обсязі бачитись з дитиною, брати доньку до себе додому, гуляти з донькою без присутності матері, відвідувати з донькою без участі відповідачки дитячі розважальні заклади тощо. З врахуванням наведеного просив суд зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , а також визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою: систематичні побачення та спілкування з донькою без присутності матері у будні дні з 16-00 год. до 19-00 год, а в неділю з 10-00 год. до 20-00 год. з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 січня 2020 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та залучено орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Службу у справах дітей Сєвєродонецької міської ради у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою Сєвєродонецького суду Луганської області від 14 лютого 2020 року цивільну справу було передано за підсудністю до Кремінського районного суду Луганської області. Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 06 квітня 2020 року справа була прийнята до свого провадження суддею Тесленко І.О. та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 25 травня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Інших процесуальних дій не вчинялося. Позивач в судове засідання з`явився, свої позовні вимоги підтримав, зазначив, що на цей час влаштувався на роботу, тож, з врахуванням його робочого графіку просив визначити способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою наступним чином: систематичні побачення та спілкування з донькою без присутності матері у будні дні з 18-00 год. до 20-00 год., а в неділю з 10-00 год. до 20-00 год. з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька. Представник позивача в судове засідання з`явився, повідомив суду, що з врахуванням наявності поміж позивачем та відповідачем не приязних стосунків побачення батька з донькою доцільно проводити за відсутності матері. В судове засідання відповідачка та її представник з`явились, частково визнали позов згідно уточнень, які прописані у відзиві. Просили визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] [INFO] наступним чином: перші три місяці щопонеділка та п`ятниці з 10-00 год. до 21-00 год.; середа та четвер з 15-30 год. до 18-30 год.; щонеділі з 15-00 год. до 19-00 год. в присутності матері і під її наглядом. З четвертого місяця : 1-й та 3-й тиждень місяця: понеділок, середа з 10-00 год. до 12-30 год. та з 16-00 год. до 20-00 год.; 2-й та 4-й тиждень місяця: вівторок, четвер з 10-00 год. до 12-00 год. та з 16-00 год. до 20-00 год. щонеділі; з 1-го по 15-те число кожного літнього місяця в присутності матері і під її наглядом з урахуванням погодних умов; на день народження дитини - спільне святкування з урахуванням бажання дитини. У разі хвороби дитини батько відвідує дитину в будь-який день і час, незалежно встановленого графіка зустрічей за місцем фактичного проживання дитини, та приймає участь спілкуванні і відвідуванні лікаря. Спілкування повинно відбуватися виключно на території, добре знайомій дитині, на дитячих майданчиках, в ігрових кімнатах. Забирати доньку з дитячого садочка, попередньо повідомивши про це маму дитини; повертати (приводити) дитину до матері за адресою місця фактичного проживання [ADDRESS] . В зимовий період щопонеділка, середи та четверга з 16-00 год. до 19-00 год., а в неділю з 15-00 год. до 19-00 год. з урахуванням погодних умов. В подальшому зустріч доньки з батьком проводити без участі матері. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради і Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з`явились, від представників надійшли до матеріалів справи заяви щодо розгляду за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, опитавши в судовому засіданні свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. Свідок [PERSON] повідомила, що на цей час проживає разом з позивачем по справі, знає, що колишня дружина не дає йому спілкуватись з донькою, позивач намагався спілкуватись з дитиною в присутності матері, однак вона поводиться неадекватно, свариться з ним. Останній раз позивач бачився з донькою восени 2019 року (точніше дати не пам`ятає) у дитячій кімнаті, свідок була при цьому присутньою, мати дитини влаштувала скандал, з цього моменту позивач дитину не бачив. Знає що позивач звертався до органів опіки з приводу встановлення йому графіку спілкування з дитиною, який був врешті встановлений, однак, відповідач відмовилась виконувати зазначене рішення, двері позивачу не відкривала. Позивач звертався до дитячого садочка, який відвідує його дочка, однак його туди не пустили. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача, зазначила, що відносини на цей час склались так, що вони як родичі дитини, не можуть з нею спілкуватись, мати перешкоджає спілкуванню з дитиною, з народження родичів позивача не запрошують на жодні свята, зараз вони заблоковані у соціальних мережах та телефонах. Також, зазначила, що брат допомагав їй ростити її дітей, тож знає як впоратись з дитиною. У серпні 2019 року вона разом з позивачем приїжджали до будинку відповідача з подарунком для дитини, однак [PERSON] влаштувала сварку та навіть не забрала подарунок. Останній раз бачили дитину разом з позивачем у дитячій кімнаті взимку 2019 року. Дитина впізнавала батька, раділа йому, не капризувала. При останніх сумісних зустрічах з відповідачем та дитиною поміж позивачем та відповідачем у справі завжди виникали сварки, тож свідок вважає, що зустрічі батька з дитиною мають проходити за відсутності матері. Згідно до свідоцтва про шлюб (повторного) серія [NUMBER] від 30.07.2019 року, 28 березня 2014 року поміж [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №124, прізвище дружини після шлюбу [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.08.2017 року, її батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з Ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 жовтня 2019 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.10). Згідно до психолого-педагогічної характеристики дитини дошкільного віку КДНЗ №25 м. Сєвєродонецька Луганської області від 03.02.2020 року [PERSON] , дитина виховується в КДНЗ №25, відвідує дитячий садок з 13.09.2019 року, проходить адаптаційний період, звикання до нових умов ускладнюються відсутністю через хворобу. Дівчинку приводить та забирає мати, розвиток мовлення на стадії формування, переважають окремі звуконаслідування, батько за період відвідування дитиною дитячого закладу дочкою не цікавився, у дитячому закладі не з`являвся (а.с.76). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за аліментами за виконавчим листом №428/8797/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліментів у розмірі 1 / 4 частки доходів, сумарний розмір заборгованості складає 6 741,10 грн. (а.с. 77). Згідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування щодо [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), останній доходу протягом жовтня - грудня місяців 2019 року не мав (а.с.78). Як вбачається з висновку (вих. №710 від 10.02.2020 року) органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради [PERSON] звертався до служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради із заявою про визначення його способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] [INFO] щодо участі батька, [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначене питання було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини та рішенням Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 30.10.2019 року №1144, було визначено способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] 18.08.2017 року - визначено час для спілкування та виховання дитини у вівторок та четвер з 16-00 год. по 19-00 год., а також в один з вихідних днів, за домовленістю між батьками, з 14-00 год. до 18-00 год. В подальшому в інші дні та часи за попередньою домовленістю з матір`ю і не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини. Проте між колишнім подружжям постійно виникають суперечки, дійти згоди між собою вони не можуть. Вказане рішення не виконується. З врахуванням наведеного, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає за можливе визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] [INFO] , які не будуть порушувати режиму і розпорядку дня дитини (а.с.118). Листом від 11.06.2020 року представник органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради за довіреністю Семиряжко А.С. повідомив суд, що процесуальна позиція органу опіки та піклування та служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради щодо позовних вимог наступна - орган опіки та піклування та служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради не заперечують проти позовних вимог та просять прийняти рішення в інтересах дитини, додаткових доказів, крім поданих до матеріалів справи, немає (а.с. 172). Суд критично оцінює побутову характеристику на [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та побутову характеристику на [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , які не містять у собі дати їх складання (а.с. 68-69). Пояснення [PERSON] , надані у в письмовому вигляді до матеріалів справи, суд не приймає до уваги, оскільки безпосередньо не опитував свідка про відомі їй обставини. Суд критично оцінює роздруківки переписки з телефонів, наданих до матеріалів справи, оскільки не вбачається можливим належним чином ідентифікувати осіб, що ведуть зазначену переписку ( а.с. 11-16, 31,32, 79-98). Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року № 2402-III, забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Практика ЄСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Національне законодавство України, зокрема, ст. 155 СК України також передбачає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. З огляду на позицію батьків в судовому засіданні та з врахуванням досліджених документів, суд вважає, що між сторонами склались стосунки, внаслідок чого дитина не отримує повноцінного спілкування з батьками. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства», враховує особу батька та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дитини, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок непорозумінь у колишнього подружжя, різного бачення виховання дитини та інших обставин, з метою забезпечення в першу чергу інтересів малолітньої дитини, а вже потім інтересів батьків, забезпечити реалізацію зазначених прав шляхом часткового задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання [PERSON] не винити перешкоди [PERSON] в участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою. Що стосується визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , суд враховує стать та вік дитини (дівчинка, не має трьох років), розвиток дитини, розпорядок дня дитини, відвідування нею за віком дитячого садочка, тривалий час перерви у спілкуванні батька з дитиною, прихильність дитини до матері, обмеження кола спілкування дитини протягом тривалого часу з матір`ю та батьком. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо визначення способу спілкування [PERSON] з донькою підлягають частковому задоволенню, а саме: доцільним є встановлення часу побачень спілкування позивача з донькою з врахуванням зайнятості його на роботі та скоригованої в судовому засіданні позиції у будні дні з 18-00 до 20-00, у неділю з 10-00 год. до 20-00 год. В перші три місяці з моменту набрання рішенням законної сили доцільним є забезпечення побачень та спілкування [PERSON] з донькою в присутності матері [PERSON] на території проживання дитини та матері [PERSON] або нейтральній території з врахуванням стану дитини. В подальшому, починаючи з четвертого місяця після набрання рішенням законної сили - в тіж самі дні та в той самий час з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька [PERSON] за попередньою згодою матері [PERSON] та з врахуванням стану дитини (фізичного та морального стану, стану здоров?я та іншого). Суд застерігає сторони, що їх відносини між собою не повинні бути причиною надання дитині батьківських опіки та спілкування не у повному обсязі, оскільки можливі маніпулювання з їх боку (не надання дитини для спілкування під мотивацією хвороби дитини з боку матері або спілкування з дитиною під час стресових ситуацій або хвороби дитини не в її інтересах з боку батька, або інших подібних випадках) можуть негативно відобразитися на моральному та фізичному здоров?ї їх дитини, а тому при вирішенні питання спілкування з дитиною вони (батьки) повинні керуватися лише інтересами своєї доньки. Суд звертає увагу, що встановлений графік не позбавляє можливості спілкування батька з донькою і в інший час, але таке спілкування повинно відбуватися в інтересах дитини та погоджено обома батьками. Як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді половини суми сплаченого по справі судового збору в сумі 384,20 грн.

Outcome: partial