Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту постійного проживання на території України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилася у с. Широке Запорізької області. Мати заявниці - [PERSON], покинула її на виховання родичів, а саме [PERSON], не залишивши жодних документів, що засвідчують особу заявника. У зв'язку з чим, по досягненню 16-ти років вона не мала змоги отримати паспорт громадянки України. Під час проживання в родині тітки заявник неофіційно мала прізвище, ім'я по батькові - [PERSON]. Під час здійснення соціального супроводу Синельниківського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було поновлено свідоцтво про народження заявника, у якому виявилося, що справжнє ім'я заявника - [PERSON], яка є особою без громадянства, що підтверджено довідкою Синельниківського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 29.07.2016 року №1245. На даний час вона не має ніяких документів, які підтверджують її особистість, в зв'язку з чим не має можливості працевлаштуватись та повноцінно пересуватися на території України. За своє життя заявник народила та виховує двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відсутність паспорта громадянина України є серйозною перепоною в громадянському суспільстві, крім того позбавляє [PERSON] прав на отримання державної допомоги, можливості офіційно заробляти на життя. У зв'язку з цим, заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона - [PERSON], [INFO], станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України та зобов'язати Синельниківський районний сектор головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області видати паспорт громадянина України. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заявлені вимоги визнала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є тіткою заявника, при цьому зазначила, що [PERSON] проживає за її адресою, а саме: [ADDRESS], ще з 1990 року. Свідок [PERSON] суду повідомив, що заявник проживає в м. Синельникове ще з 1990 року по теперішній час. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] перебуває на обліку у Синельниківському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, який сприяє в допомозі по оформленню документів останній та надає гуманітарну допомогу. Заявник здійснює всі функції по вихованню дітей, на яких не може отримати соціальну допомогу, у зв'язку з відсутністю паспорта. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. З свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON], [INFO], народилася у с. Широке Запорізького району Запорізької області. Згідно довідки Синельниківського РС ГУДМС України в Дніпропетровській області від 29.07.2016 року [PERSON] дійсно зверталася до відділу із заявою про втрату паспорта. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. Згідно заяв [PERSON], [PERSON]., [PERSON], вбачається, що заявник проживає за адресою: [ADDRESS] з народження. Утриманням та доглядом [PERSON] займалися родичі. Відповідно до довідки квартального комітету № 25 від 04.07.2016 року [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS] з 1990 року, разом з нею проживає двоє дітей. Згідно акту підтвердження фактичного місця проживання особи на території міста Синельникове вбачається, що [PERSON] дійсно фактично проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно домової книги родичі заявника зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на теріторії України в певний час. Відповідно до ч. 1 п.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року ( ч.2 ст.3 Закону «Про громадянство України ). Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Частиною 1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту постійного проживання на території України [PERSON] і є підставою для отримання паспорту громадянина України, тому заявлені вимоги в частині зобов'язання Синельниківський районний сектор головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області видати паспорт громадянина України, задоволенню не підлягають. Таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.1, 3, 8, 9 Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року,

Outcome: partial