Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14.10.1974 року по 25.05.1993 року та з 13.03.1995 року по 23.06.2011 року знаходився у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». 23.06.2011 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, які перешкоджають продовженню даної роботи. В звязку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК 24.06.2011 року йому вперше встановлено 25 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 25 від 22.04.2011 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, показників важкості праці та тривалого впливу локальної вібрації. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 25\~000 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, ніде не працює. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить у позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.10.1974 року по 25.05.1993 року та з 13.03.1995 року по 23.06.2011 року знаходився у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.6-7). 22.04.2011 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 25 за формою П-3, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у звязку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу, загазованості (а.с.9). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз:Нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниження слуху 4 ст. професійного характеру від впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II ст. СН І ст. РОХП з переважним ураженням шийного відділу з сенсорними порушеннями. Скривлення носової перегородки з порушенням функції носового дихання. Далекозорість слабкого ступеню, ангіопатія по гіпертонічному типу обох очей. Пресбіопія. (Супутній діагноз) (а.с.9) Згідно довідки Ковпаківського МСЕК м.Суми від 11.07.2011 року внаслідок первинного огляду позивачу встановлено 25 % стійкої втрати професійної працездатності безтерміново (а.с.10). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ПАТ «СМНВО» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України "Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 6 500 грн. буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті професійного захворювання. Що ж стосується посилання відповідача на пропущення позивачем 3-х місячного строку звернення до суду з позовом, суд вважає їх помилковими, оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, а тому [PERSON] процесуальні строки звернення до суду не порушив. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial