Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 25 456, 75 грн., суму моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., судові витрати у розмірі 418,96 грн. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 07.02.2013 року він керував автомобілем марки Honda CR V в напрямку вул. Краснова в м. Одесі, біля залізничного вокзалу. Раптово трапився обрив електричного дроту тролейбусної лінії, належної КП « Одесаміськелектротранс», внаслідок чого постраждав його транспортний засіб, який отримав значні механічні пошкодження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача КП « Одесаміськелектротранс» в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення суми за завдану матеріальну шкоду в сумі 13 269, 45 грн. Суд, дослідивши та ознайомившись з матеріалами справи та наданими доказами, вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з експертним висновком, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 07.02.2013 року позивач керував автомобілем марки Honda CR V, державний номер [NUMBER], та рухався по вул. Середньофонтанській зі сторони вул. Пушкінської в сторону вул. Піроговської. Під час руху в районі будинку № 1, по вул. Середньофонтанській, автомобіль під керування [PERSON] отримав механічні пошкодження, внаслідок обриву дротів електромереж КП « Одесаміськелектротранс», що підтверджується копією висновку за матеріалами ДТП, наявним в матеріалах справи ( а.с. 36). Відповідно до довідки, виданої ГУ МВС УДАІ в м. Одесі, деформовано капот та кришу, розбиті лобове скло та скло криші транспортного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рахунку-фактури № ДМхЗУ-000069 від 07.02.2013 року ТОВ « Віді Дрім Моротз» вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 25 456, 75 грн. ( а.с.5). Судом по даній справі була призначена судова автотоварознавча експертиза для встановлення вартості відновлювального ремонту та суми матеріальної шкоди, завдану власнику транспортного засобу Honda CR-V, державний номер [NUMBER]. Судовим експертом надано висновок, в якому зазначено, що сума матеріальної шкоди завдана позивачу становить 13 296, 45 грн.; вартість відновлювальних робіт становить 19 247, 89 грн. при ремонті у офіційного дилера( а.с. 54). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено частковий ремонт пошкодженого транспортного засобу на суму 18 729,62 грн., що підтверджується, копією рахунку № ССТ0000046 від 31.07.2013 року ( а.с.68), які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Судом, враховується експертний висновок, приймається до уваги те, що позивачу для повного проведення відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля, необхідно понести затрати на суму 2 871 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також судом береться до уваги та обставина, що сума матеріальної шкоди в експертному висновку вказана без урахування 20% ПДВ. Відповідно до ст..15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспарювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов'язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1. ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного суду України, « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, відповідно до якого джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по виконанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, суд приймає часткове визнання представником відповідача та вважає, що дану частину позовних вимог слід задовольнити. Позивач в своєму позові просить стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.02.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.021995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино- наслідкового зв'язку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями. Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтував, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, сплатив судові витрати у розмірі 418, 96 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 229, 40 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму матеріальної шкоди в розмірі 21 600,62 грн.(сума відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля) та суму сплаченого судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог в розмірі 229,40 грн. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що відповідачем не були виконані зобов'язання по поверненню коштів, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial