Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів. В первісній позовній заяві та заявах про зменшення позовних вимог посилалась на те, що 20 січня 2014 року Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та нею - [PERSON] укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 20/1-2014 «Вклад «Класичний». За вказаним договором вона передала, а банк прийняв на зберігання грошові кошти в сумі 5000000 грн. Також 20 січня 2014 року нею був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 20/1-2014-1 «Вклад «Класичний», за яким вона передала, а банк прийняв на зберігання грошові кошти в сумі 200000 доларів США. Строк за вказаними договорами закінчився 20 лютого 2014 року, але відповідачем кошти в повному розмірі їй не повернуті. Тому позивач просила суд зобов'язати відповідача виплатити їй кошти за Договором банківського строкового вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року №20/01-2014 в сумі 2783604,00 грн. та нараховані проценти в сумі 98630,13 грн., за Договором банківського строкового вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року №20/01-2014-1 - залишок вкладу в сумі 160000 доларів США, нараховані проценти в сумі 1479,46 доларів США, а також просила стягнути з відповідача неустойку за вказаними договорами в розмірі, визначеному на день винесення судового рішення. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але у встановленому законом порядку уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в суді (а.с.32). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила їх задовольнити. Відповідач АТ «Брокбізнесбанк» та третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання своїх представників не направили, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. При цьому третя особа надала суду письмові заперечення проти позову, в яких, посилаючись на безпідставність позовних вимог, в задоволенні позову просила відмовити (а.с.75-76). Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню наступних підстав. Як встановлено судом, 20 січня 2014 року Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та [PERSON] укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №20/1-2014 «Вклад «Класичний». За умовами вказаного договору позивачем на його вкладний рахунок, відкритий в ПАТ «Брокбізнесбанк», внесено грошові кошти в сумі 5000000 грн. (а.с.5). Згідно пункту 1.1. договору строк, на який вкладник передав, а банк прийняв кошти, становить 31 день - з 20 січня 2014 року по 20 лютого 2014 року. Початок дії строку вкладу розпочинається від дня надходження вкладу на вкладний рахунок. Пунктом 1.2. вказаного договору зазначено, що вкладник передав 5000000 грн., а банк прийняв вказані кошти в день укладення цього договору. Також, як встановлено судом, 20 січня 2014 року Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та [PERSON] укладено ще один договір банківського строкового вкладу (депозиту) №20/1-2014-1 «Вклад «Класичний», за умовами якого позивачем на його вкладний рахунок, відкритий в ПАТ «Брокбізнесбанк», внесено грошові кошти в сумі 200000 доларів США (а.с.6). Згідно пункту 1.1. договору строк, на який вкладник передав, а банк прийняв кошти, становить 31 день - з 20 січня 2014 року по 20 лютого 2014 року. Початок дії строку вкладу розпочинається від дня надходження вкладу на вкладний рахунок. Пунктом 1.2. вказаного договору зазначено, що вкладник передав 200000 доларів США, а банк прийняв вказані кошти в день укладення цього договору. В останній день дії договорів позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату їй належних їй коштів (а.с.7-8). На час розгляду справи судом відповідач повернув позивачу: за договором №20/1-2014: 20 лютого 2014 року 1000000 грн., 25 лютого 2014 року 1000000 грн., після звернення позивача з позовом до суду - 16396 грн. Також 24 квітня 2014 року 200000 грн. повернуто позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб; за договором №20/1-2014-1: 20 лютого 2014 року - 40000 доларів США. Таким чином відповідачем не повернуто позивачу залишок вкладу в сумі: за Договором банківського строкового вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року №20/01-2014 - 2783604,00 грн., за Договором банківського строкового вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року №20/01-2014-1 - 160000 доларів США. Також невиплаченими позивачу залишаються проценти, що нараховані відповідачем за договором №20/01-2014 - 98630,13 грн., за договором №20/01-2014-1 - 1479,46 доларів США. Суд не бере до уваги заперечення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти позову, оскільки, як вбачається з рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 лютого 2014 року №9 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації», тимчасова адміністрація в ПАТ «Брокбізнесбанк» запроваджувалась строком на три місяці - з 03 березня 2014 року по 02 червня 20114 року (а.с.79). Згідно з частиною четвертою статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. З метою визначення офіційного статусу уповноваженої особи Фонду виконавча дирекція Фонду своїм рішенням від 03.06.2014 № 42 продовжила його повноваження на тимчасову адміністрацію АТ «Брокбізнесбанк» з 03.06.2014 до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк». Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно. Таким чином на час розгляду справи судом тимчасова адміністрація в АТ «Брокбізнесбанк» припинена, розпочато процедуру ліквідації банку. Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Частиною 4 даної статті передбачено, що Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Як передбачено ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Тому, розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача виплатити позивачу за договором від 20 січня 2014 року №20/01-2014 залишок вкладу в сумі 2783604,00 грн., нараховані проценти в сумі 98630,13 грн.; за договором від 20 січня 2014 року №20/01-2014-1 - залишок вкладу в сумі 160000 доларів США, нараховані проценти в сумі 1479,46 доларів США. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Договорами №20/1-2014 та 20/1-2014-1 сплата неустойки та її розмір не передбачені. Тому, звертаючись до суду з даною позовною вимогою, позивач посилається на п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Хоча дія даного Закону поширюється на правовідносини, що виникли з договорів про надання фінансово-кредитних послуг, позивач помиляється щодо віднесення дії п.5 ст.10 на правовідносини, що склалися у неї з відповідачем. Так, ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Пункт 5 даної норми передбачає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Оскільки предметом розгляду у справі є правовідносини, що склались з договору банківського строкового вкладу, а не щодо виконання робіт (надання послуг), дія п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», на них не поширюється. Тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки необхідно відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених відносно нього вимог.

Outcome: partial