Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає, що він з відповідачкою [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають чотирьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 18.12.2014 року визначено місце проживання дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позивачем. Спочатку найменший син [PERSON] проживав з відповідачкою, проте на даний час дитина постійно проживає з позивачем. Відповідачка залишила дитину, переїхала проживати до іншого місця проживання. Дитиною не цікавиться, його вихованням не займається. Позивач за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проживання ним створені всі необхідні умови для проживання дітей. На даний час [PERSON] знаходиться на його повному утриманні, відповідачка коштів на утримання дитини не надає. Крім того, відповідно до зазначеного вище рішення Згурівського районного суду з відповідачки присуджені аліменти на утримання дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі по 200 гривень на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. На даний час розмір присуджених аліментів, не відповідає потребам дітей, а тому має бути збільшений. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] з ним та стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина, а також збільшити розмір аліментів, присуджений на утримання дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON], судові витрати покласти на відповідачку. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, судові повістки направлялись відповідачу за місцем реєстрації її проживання, а також оголошення про виклик до суду розміщувалось на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідачка про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву або заперечень проти позову до суду не направила. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з'явилась в судове засідання без поважних причин та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. В судове засідання Згурівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, свого представника не направила. Голова адміністрації Мозговий В.М. направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника органу опіки і піклування, позовні вимоги підтримав повністю. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв про народження - а.с.18-21, довідка про склад сім"ї - а.с.22). Діти проживають з батьком, мати проживає окремо, участі у житті дітей не приймає, за місцем проживання позивачем створені належні умови для проживання дітей (довідка Шевченківської сільської ради Згурівського району Київської області - а.с.7, акт обстеження - а.с.8). За місцем проживання позивач характеризується позитивно (характеристика - а.с.9). Органом опіки і піклування Згурівської районної державної адміністрації надано висновок про доцільність визначення місця проживання [PERSON], [INFO], з батьком (висновок - а.с.56-58). Згідно рішення Згурівського районного суду Київської області від 18.12.2014 року з відповідачки присуджені аліменти на утримання дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі по 200 гривень на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття (копія рішення суду - а.с.25-27). За відповідачкою рахується заборгованість із сплати аліментів (довідка про недоотримання аліментів - а.с.23). Позивач отримує тимчасову допомогу на 3-х дітей, яка залежить від розміру аліментів (довідка УСЗН Згурівської РДА - а.с.24). Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно положення ч.ч. 1,2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повністю усунулась від виховання та утримання свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], залишила проживати дитину з батьком, участі у житті дитини не приймає. Позивач [PERSON] повністю взяв на себе всі обов'язки щодо виховання та утримання сина. Позивач позитивно характеризується за місцем проживання, в будинку ним облаштовані місця для проживання та виховання дітей, позивач має регулярний дохід, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Діти, зокрема [PERSON], прив"язані до батька, виховуються у атмосфері любові. Відповідачка виїхала проживати до іншої області, тривалий час [PERSON] не відвідує, участі у його житті не приймає, а тому суд вважає, що достатні всі підстави для визначення місця проживання [PERSON] з батьком за адресою його фактичного проживання, що повністю відповідає інтересам дитини. Відповідачка коштів для забезпечення сина всім необхідним не надає, а тому аліменти на його утримання підлягають примусовому стягненню з неї за рішенням суду. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. передбачено, що прожитковий мінімум на дитину до 6 років з 01 січня 2018 року становить 1492 гривні. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, визначений законом, не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на даний час розмір аліментів на дитину до 6 років не може бути меншим 746 гривень. Враховуючи те, що прожитковий мінімум на дитину не є константою та змінюється протягом року, суд визначає аліменти, які підлягають стягненню з відповідачки на утримання сина - [PERSON] в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Судом також встановлено, що розмір, аліментів який присуджено до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], є недостатнім для належного забезпечення дітей всім необхідним. З часу присудження аліментів змінився матеральний стан позивача в бік погіршення. Діти зростають та потребують більших матеріальних витрат. Також розмір присуджених аліментів, що вже стягуються з відповідачки, є значно меншим, ніж мінімальний розмір визначений законом, а тому розмір аліментів має бути збільшено. Суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, який присуджений до стягнення з відповідачки на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до розміру не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір аліментів визначений позивачем є меншим, ніж розмір визначений законом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 гривень, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 % зазначеної суми. Суд не вважає за можливе збільшити аліменти на утримання [PERSON], [INFO], оскільки на даний час дитина досягла повноліття, а тому підстави для стягнення аліментів на її утримання відсутні. Суд вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], із батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], стягнути із відповідачки [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць, збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні вимоги про збільшення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] - відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір за вимогою немайнового характеру про визначення місця проживання дитини в розмірі 704,80 гривень. Оскільки при подачі позову за вимогою про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір за вказаною вимогою в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial