Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила, до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі не менше двох прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку. В обґрунтування вимог позивач вказала, що з 15 жовтня 2007 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн., починаючи з 20 серпня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Син часто хворіє, а тому потребує лікування, оздоровлення та реабілітації. На даний час син проходить реабілітацію після перелому ноги та пошкодження зв`язкового апарату. Внаслідок збільшення витрат на утримання дитини, зокрема лікування, харчування, оздоровлення та реабілітації, вона була змушена взяти кредит у розмірі 50\~000 грн., які відповідач відмовляється допомогти погасити. Зазначила, що відповідач отримує пенсію та 25 червня 2021 року здійснив продаж двох об`єктів нерухомості на загальну суму 700\~000 грн. Неофіційний дохід останнього становить близько 300\~000 грн. Внаслідок продажу відповідачем нерухомості вона з дитиною втратили право на отримання соціальної допомоги по виплаті субсидії на житлово-комунальні послуги. Вважає, що майновий стан відповідача покращився, у зв`язку з чим вона має право на збільшення розміру аліментів. Посилаючись на наведене та те, що на сьогоднішній день визначений судом розмір аліментів є недостатнім для належного матеріального утримання дитини, просила задовольнити позов. 02 вересня 2021 року відповідач подав відзив на позов. Вказав, що позов є безпідставним, оскільки відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, передбачені ст. 192 СК України. Зазначив, що він є інвалідом ІІ групи довічно та єдиним засобом його існує є пенсія, розмір якої не дає йому можливості для сплати аліментів у більшому розмірі. В нього наявні обмеження до самообслуговування та трудової діяльності, а у випадку поновлення вказаної діяльності йому дозволено лише прості роботи під постійним контролем. Він не відмовляється від обов`язку допомагати синові, однак не може сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки не працює, йому складно знайти роботу та єдиним його доход є пенсія, якої вистачає лише для покупки ліків, харчування та сплати аліментів. Твердження позивача про покращення його матеріального стану є безпідставними, оскільки він не працює та за період з І кварталу 2020 року по І квартал 2021 року у нього відсутні будь-які доходи. Крім цього, в його батьківські обов`язки не входить обов`язок сплачувати кредит позивача. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. 08 вересня 2021 року позивач подала відповідь на відзив. Вказала, що посилання відповідача на незадовільний стан здоров`я не є доказом неможливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки вказані проблеми із здоров`ям у відповідача були раніше. Крім цього, в сина також є проблеми із здоров`ям та йому необхідне постійне санаторно-курортне лікування та реабілатація. Твердження відповідача про єдиний дохід у вигляді пенсії не відповідає дійсності. Матеріальний стан відповідача значно покращився, оскільки в червні 2021 року розмір його доходу, окрім пенсії, становив 1\~215\~000 грн. Вказані кошти відповідач отримав від продажу земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку. Зазначила, що її основний дохід це зарплата у розмірі 5000 грн., яку вона отримує в Байковецькій сільській раді, працюючи на посаді художнього керівника. При цьому, з віком сина зросли і його потреби, а тому витрати на його утримання (одяг, взуття, їжа, тощо) в місяць становлять близько 10\~000 грн. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача, стягнувши з останнього аліменти у розмірі не менше двох прожиткових мінімумів, встановлених для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Мастенко Н.П. належним чином завірені копії договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого за №1486, та договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться по [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого за №1481. Витребувано у Головного управління ДПС у Тернопільській області відомості щодо отриманих доходів [PERSON] за другий квартал 2021 року. У судовому засідання позивач позов підтримала, зіславшись на доводи викладені у ньому. Відповідач та його представник позов не визнали зіславшись на доводи, викладені у відзиві та вказали про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів. Судом встановлено, що сторони з 15 жовтня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2021 року. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 листопада 2009 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 20 серпня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Син [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою за №226 від 06 липня 2021 року, виданою ПП «Вікторія-1». Як слідує з результату ультразвукового дослідження за №1173 від 15 липня 2010 року, [PERSON] встановлено діагноз: виражена пневматизація кишківника. Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 23 листопада 2012 року, [PERSON] встановлено діагноз: консолідуючий синтезований перелом головного підвищення лівого плеча. З результатів ультразвукового дослідження від 12 серпня 2021 року вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: дисфункція жовчевого міхура. Як вбачається з довідок за №3 та за №4 від 05 липня 2021 року, за №PStu від 08 червня 2021 року про тимчасову непрацездатність студента навчального закладу І-IVрівнів акредитації, про хворобу, карантин і інші причини відсутності дитини, яка відвідує загальноосвітній навчальний заклад, дошкільний навчальний заклад, виданих КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», [PERSON] у період з 13 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року отримав тимчасову непрацездатність через закритий перелом зовнішньої кістки правого г/с суглобу без зміщення, у період з 17 червня 2021 року по 01 липня 2021 року через закрите пошкодження зв`язок г/с суглобу, у період з 13 квітня 2021 року по 08 червня 2021 року через закритий перелом зовнішньої кісточки право голіностопного суглобу. Як слідує з довідки про доходи за №2210 від 31 серпня 2021 року, виданої Байковецькою сільською радою, розмір доходу [PERSON] за період з січня по червень 2021 року становить 53\~126 грн. Відповідач проживає окремо, інших утриманців крім сина [PERSON] немає. Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ за №430301 від 14 травня 2021 року, [PERSON] є інвалідом ІІ групи довічно. Як слідує з трудової книжки за № [NUMBER] від 10 травня 1993 року, [PERSON] 28 березня 2019 року звільнено з роботи у ТОВ «Модуль інжиніринг технолоджі продакшин». Після 28 березня 2019 року будь-які інші записи у вказаній трудовій книжці відсутні. З результатів ультразвукового обстеження органів черевної порожнини від 30 червня 2021 року вбачається, що [PERSON] встановлено ознаки поліпу жовчевого міхура, синдром подразненого кишечника. Як слідує з результатів УЗД дослідження сечо-статевої системи від 30 червня 2021 року, [PERSON] встановлено ознаки кісти обох нирок, СКХ обох нирок, кораловидний конкремент правої нирки, нефросклероз правої нирки. З договорів купівлі-продажу земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку від 25 червня 2021 року, посвідчених приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мастенко Н.П., зареєстрованими в реєстрі за №1481 та за №1486, вбачається, що [PERSON] продав та передав у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 6125280600:02:001:0695, площею 0,1499 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області за ціною 65\~956 грн. та незавершений будівництвом житловий будинок, готовність якого становить 65%, який знаходиться по [ADDRESS] , за ціною 211\~800 грн. Як вбачається з п. 6 вказаного договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, на продаж незавершеного будівництвом житлового будинку та укладення цього договору отримано згоду дружини [PERSON] , справжність підпису якої на заяві засвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мастенко Н.П. 25 червня 2021 року за реєстровим №1479. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів від 26 серпня 2021 року та від 12 жовтня 2021 року, [PERSON] за період з І кварталу 2020 року по І квартал 2021 року доходів не отримував, в період з 01 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року отримав дохід у розмірі 277\~756 грн. в результаті продажу нерухомості. Як слідує з розрахунку заборгованості по аліментах від 10 вересня 2021 року за №54899, станом на 01 вересня 2021 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 11\~268,30 грн. При цьому, починаючи з серпня 2021 року аліменти стягуються у розмірі 1255 грн., виходячи з мінімального гарантованого розміру аліментів встановленого Законом. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що розмір аліментів, які визначенні рішенням суду, не є достатнім для утримання дитини, оскільки син підріс, змінився рівень життя в державі, збільшилися його потреби та відповідно витрати на його утримання. В свою чергу, від продажу нерухомого майна матеріальне становище відповідача покращилось, а тому останній має можливість надавати матеріальну допомогу синові у більшому розмірі. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 липня 2021 року - 2510 гривень. Таким чином, з врахуванням положень ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим 1255 грн. (2510*50%/100). Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2015 року визначено аліменти у розмірі 500 грн. На даний час змінилось матеріальне становище сина, останній підріс, змінився рівень життя в державі, а відтак збільшилися його потреби та витрати. Визначений судом у рішенні суду від 16 жовтня 2015 року розмір аліментів на даний час вочевидь є недостатнім для утримання дитини та є меншим встановленого законом мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину відповідного віку. Разом з тим, встановлено, що відповідач є інвалідом ІІ групи та з цих підстав отримує пенсію. Будь-яких інших доходів окрім пенсії відповідач не отримує, що підтверджується матеріалами справи. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є інвалідом ІІ групи, отримує дохід у вигляді пенсії по інвалідності, інших утриманців, крім сина [PERSON] , не має, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення його гармонійного розвитку, суд приходить до переконання, що потрібно змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, вік та потреби сина, для забезпечення його гармонійного розвитку, відсутність у відповідача інших утриманців. Таким чином, суд вважає, що визначений розмір аліментів забезпечить потреби та нормальні умови життя дитини. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що відповідач у червні 2021 року отримав дохід у розмірі 1\~215\~000 грн. від продажу об`єктів нерухомості, а відтак його матеріальне становище значно покращилось. Судом встановлено, що відповідач отримав дохід у розмірі 277 756 грн. від продажу нерухомого майна, що підтверджується договорами купівлі-продажу та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів від 12 жовтня 2021 року. Доказів протилежного не встановлено. Крім цього, встановлено, що договори відчуження належного відповідачу нерухомого майна укладені останнім за час перебування сторін у шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2021 року. В судовому засіданні позивач підтвердила той факт, що надавала свою згоду на продаж відповідачем зазначеного нерухомого майна. Відтак, суд вважає, що отримані відповідачем кошти у розмірі 277 756 грн. від продажу нерухомого майна не є тим видом доходу, який враховується при визначенні розміру аліментів на дитину. Грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів. Виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146. Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі №758/10761/13-ц, провадження № 61-19815сво1. Позивачем не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Позивач та відповідач, який є інвалідом ІІ групи, в силу вимог закону звільнені від сплати судового збору, а тому на підставі вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial