Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

В червні 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства (далі ПрАТ) «Страхова компанія «Юнівес» та [PERSON] про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 січня 2019 року провадження в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» закрито, в зв'язку з відмовою позивача від позову в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес». В обґрунтування заявлених позовних вимог до [PERSON] позивач посилався на те, що 20 червня 2017 року біля будинку 2/2 по пр-ту Льва Ландау в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «ВАЗ-21150», державний номерний знак [NUMBER], під його керуванням та автомобіля «VoLkswagen», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ-21150», державний номерний знак [NUMBER], був пошкоджений, а йому як власнику автомобіля завдано матеріальну шкоду, яка згідно оцінки незалежного оцінювача складає 38049,62 грн. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно [PERSON]в зв'язку з закінченням строків, визначених ст. 38 КУпАП. 28 грудня 2017 року ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» виплатила йому, позивачу, суму страхового відшкодування в розмірі 16007 грн 45 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача 1000 грн франшизи, на яку було зменшено страхове відшкодування, а також відшкодувати завдану йому моральну шкоду, яку він оцінив в 3000 грн. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. При цьому посилалися на те, що [PERSON] не є особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки судом провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, вина [PERSON] судом встановлена не була. Крім цього, позивач жодним чином не обґрунтував завдання йому моральної шкоди та її розмір. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 20 червня 2017 року біля будинку 2/2 по пр-ту Льва Ландау в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «ВАЗ-21150», державний номерний знак [NUMBER], під його керуванням та автомобіля «VoLkswagen», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» згідно з полісом № АК/3459363. Ліміт відповідальності становить: за шкоду, заподіяну майну - 100 000тис. грн.; франшиза - 1000 грн. Страхова компанія виплатила [PERSON] суму страхового відшкодування, з якою позивач погодився, претензій до страхової компанії не має. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрито в зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Зі змісту мотивувальної частини вказаної постанови суду вбачається, що вина або відсутність вини відповідача у вчиненні зазначених правопорушень судом встановлена не була, а отже зазначені обставини підлягають встановленню під час даного судового розгляду. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідано до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач жодних належних та допустимих доказів відсутності своєї вини у завданні шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20 червня 2017 року не надав, а також не оспорив фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 124 КУпАП. При цьому, в мотивувальній частині постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року судом зазначено, що адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП скоєне [PERSON] 20 червня 2017 року (а.с. 10). [PERSON] не оскаржив постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач не оспорив фактичні обставини викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення складеного відносно нього за ст. 124 КУпАП та погодився на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а не через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Згідно пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З врахуванням вищезазначеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1000 грн розміру франшизи. Вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. За змістом роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення, глибини страждань позивача, майнового стану відповідача та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial