Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2015 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та збільшено рішенням Приморського районного суду від 17.06.2016 року у розмірі 1200 гривень у твердій грошовій сумі на місяць та збільшити розмір аліментів у твердій сумі до розміру 2,500 гривень щомісячно, починаючи з дня реєстрації позовної заяви. Мотивує свої вимоги тим, що наразі розмір аліментів не дозволяє позивачу в повній мірі забезпечити повноцінне утримання дитини, в зв`язку з чим вважає доцільним збільшити розмір аліментів у твердій сумі до розміру 2,500,0 грн. Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року провадження по справі відкрито. 29 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому позов не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2020 року клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відео конференції задоволено. 18 січня 2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість у іншому процесі. У судове засідання призначене на 27 січня 2021 року сторони не з`явились. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.223 ч.3 п.1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, а відповідач надав до суду відзив, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Із урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача по справі, сповіщеного належним чином. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтвержується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 02.07.2008 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2015 року з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2016 року вирішено збільшити розміру аліментівдо 1200,00 грн. Статтею 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст.185 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про збільшення розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, а тому, підлягають частковому задоволенню в розмірі 2300 грн, яка на думку суду є справедливою та достатньою. При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів.

Outcome: partial