Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» (надалі - АТ «УОСК»), [PERSON], просив суд стягнути на його користь з відповідача [PERSON] 1000 грн у якості компенсації нанесеної моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням майна; стягнути солідарно з відповідача АТ «УОСК» та відповідача [PERSON] додаткові збитки у вигляді сплати послуг підприємству засобу зв'язку, у зв'язку з відправкою необхідних документів для отримання страхового відшкодування у розмірі 38 грн 88 коп. та 2923 грн 20 коп. збитків за послуги з правової допомоги; стягнути з відповідача АТ «УОСК» недоплачене страхове відшкодування у розмірі 4923 грн, а також неустойку (пеню) - в розмірі 998 грн 32 коп., інфляційні втрати - в розмірі 1665 грн 94 коп., 3% річних - в розмірі 105,61 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.02.2014 на перехресті вул. Ульриха та б-р Шевченко, 26 Калінінського району м. Донецька сталася дорожньо-транспортної пригода за участю автомобіля «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER], за кермом якого знаходився [PERSON], та автомобіля позивача [PERSON] «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] застрахована в АТ «Українська охоронно - страхова компанія» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8315442. Згідно Постанови Калінінського районного суду м.Донецька від 01.04.2014, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п.10.1 ПДР України, що призвело до пошкодження автомобіля позивача. 19.02.2014 [PERSON] звернувся до АТ «УОСК» з заявою про настання ДТП. 23.04.2014 позивач повторно звернувся до АТ «УОСК» з постановою суду, договором про надання правової допомоги №12/03 від 12.03.2014 з адвокатом Коломійченко В.І. 12.05.2014 [PERSON], звернувся до АТ «УОСК» із заявою про страхове відшкодування від 12.05.2014. Як зазначив позивач, в результаті його неодноразових звернень до АТ «УОСК», а саме спілкуючись в телефонному режимі з представником АТ «УОСК» [PERSON], отримав інформацію про нараховану суму страхового відшкодування в розмірі 7423 грн 00 коп. 17 вересня 2014 року на рахунок позивача було зараховано 1000 грн 00 коп, та 19 вересня 2014 року також 1000 грн 00 коп., а останній платіж у сумі 500 грн він отримав 20 лютого 2015 року. Позивачем відзначено, що сума заборгованості АТ «УОСК» перед ним становить 4923 грн 00коп. Позивач вважає, що на час скоєння ДТП 18.02.2014 відповідач [PERSON] мав чинний поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8315442 АТ «УОСК» з встановленим лімітом відповідальності страховика в розмірі 50000,00 грн та франшизою - 1000,00 грн. [PERSON] також вважає, що у відповідності до положень п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» граничний строк виконання АТ «УОСК» обов'язку по виплаті страхового відшкодування - 12 серпня 2014 року. Таким чином розмір недоплаченого страхового відшкодування складає 4923 грн 00 коп. Строк невиконання обов'язку по сплаті страхового відшкодування становить 261 день (з 12 серпня 2014 року по 30 квітня 2015 року). За таких обставин, вважає, що вимога про стягнення з АТ «УОСК» неустойки за період прострочки виконання грошового зобов'язання, інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню, а саме: про стягнення неустойки (пені) - в розмірі 998 грн 32 коп., про стягнення інфляційних втрат - в розмірі 1665 грн 94 коп., 3% річних - в розмірі 105,61 грн. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що винними діями відповідача [PERSON] було пошкоджено його майно, у зв'язку з чим він переніс душевні страждання, також порушився звичайний ритм його життя у зв'язку із пошкодженням автомобіля, він змушений був витрачати додаткові зусилля на його відновлення, втрачати свій час, переносити незручності із-за відсутності власного автомобіля та користування громадським транспортом. Тому позивач прийшов до висновку, що зазнав моральної шкоди в розмірі 1000 гривень. Відзначив, що поніс додаткові збитки у вигляді сплати послуг підприємства засобу зв'язку 19.02.2014 у розмірі 12 грн 96 коп., 23.04.2014 у розмірі 12 грн 06 коп., 12.05.2014 у розмірі 12 грн 96 коп., а всього 38 грн 88 коп. у зв'язку з відправкою необхідних документів для отримання страхового відшкодування на адресу страховика. Також позивач звернувся до адвоката за правовою допомогою за для відновлення порушених прав, що в свою чергу потягло додаткові збитки на правову допомогу у розмірі 2923 грн 20 коп., які також просить стягнути солідарно з відповідачів. Позивач в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача АТ «УОСК» в судове засідання не з'явився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі, а також надав письмові заперечення на позов, де просив у задоволенні позову відмовити, при цьому зазначив, що на виконання вимог п.34.4 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «УОСК» направило експерта для проведення автотоварознавного дослідження транспортного засобу «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до висновку №358/14-03 від 11.03.2014 автотоварознавчої дослідження спеціаліста вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER], становить 8280,20 грн з ПДВ. Представник відповідача також зазначив, що оскільки в позовній заяві позивач просив виплату страхового відшкодування перерахувати безпосередньо йому та з огляду на те, що до позовної заяви не надано акту виконаних робіт на підтвердження факту проведеного ремонту, то страхове відшкодування повинно розраховуватись без урахування ПДВ. Представник відповідача вважає, що розмір страхового відшкодування, що підлягав сплаті позивачу становить 6423,09 грн з розрахунку 8280,20 грн (розмір матеріального збитку згідно Звіту експерта) - 857,11 грн (ПДВ) - 1000,00 грн (франшиза). На виконання свої зобов'язань відповідач вважає, що здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі, а витрати позивача по надсиланню поштою документів на адресу відповідача не є збитками, оскільки [PERSON] виконував свій обов'язок щодо надання документів, передбачених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу є безпідставними, оскільки він не надав доказів необхідності укладання договору на правову допомогу, так як, по-перше, його право не порушувалось на дату укладання договору на правову допомогу, по-друге, на дату укладання договору на правову допомогу позивачем не було надано всіх необхідних документів, передбачених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відзначив, що договір на правову допомогу укладався позивачем не з метою захисту своїх прав, порушених відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2014 о 09 год. 50 хв. по б. Шевченка, 27 в Калінінському районі м. Донецька [PERSON] керував автомобілем «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.10.1 ПДР України. Факт отримання механічних пошкоджень автомобілем «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER] також підтверджується довідкою УДАІ ДМУ ГУМВС України. Вина водія [PERSON] у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Калінінського районного суду м. Донецька від 01.04.2014. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Транспортний засіб автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди був забезпечений Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8315442, що укладений з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Тому позивач просить стягнути з відповідача АТ «УОСК» недоплачене страхове відшкодування в сумі 4923 грн. В позовній заяві позивачем зазначалось, що від представника АТ «УОСК» ним була отримана інформація про нарахування йому страхового відшкодування у розмірі 7423 грн 00 коп. Як зазначено представником відповідача у своїх письмових запереченнях, відповідно до висновку №358/14-03 від 11.03.2014 автотоварознавчої дослідження спеціаліста вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER], становить 8280,20 грн з ПДВ, тобто з вирахуванням ПДВ у розмірі 857 грн, сума матеріальної шкоди складає 7423 грн 00 коп. Крім того, згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8315442, що укладений з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» франшиза складає 1000 грн. Статтею 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяну майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В силу наведених норм, франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, а компенсується страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, якщо вона (франшиза) була передбачена договором. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, з урахуванням того, що позовні вимоги в цій частині заявлено до відповідача ПрАТ «УОСК», суд, враховуючи вимоги ст.11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. За вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн сума страхового відшкодування позивачу складає 6423,09 грн. Судом також встановлено, що позивачу було перераховане страхове відшкодування у розмірі 6423,09 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6478 від 17.09.2014 на суму 1000 грн, платіжним дорученням №6587 від 19.09.2014 на суму 1000 грн, платіжним дорученням №876 від 20.02.2015 на суму 500 грн, платіжним дорученням №2240 від 23.04.2015 на суму 3923 грн 09 коп. Тобто, відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в повному обсязі виконала свої зобов'язанням щодо виплати страхового відшкодування згідно укладеного Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8315442, а отже, вимоги про стягнення недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 4923 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» неустойки (пені) - в розмірі 998 грн 32 коп., інфляційні втрат - в розмірі 1665 грн 94 коп., 3% річних - в розмірі 105,61 грн, суд зазначає наступне. 14 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до АТ «УОСК» із заявою (повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. 12 травня 2014 року [PERSON] звернувся до АТ «УОСК» із заявою про страхове відшкодування. Відповідно до вимог п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Отже, граничний строк виконання зобов'язання по виплаті страхового відшкодування настав 12 серпня 2014 року. Згідно із п.3 статті 20 Закону при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Стаття 988 ЦК України встановлює, що у випадку настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що страхова компанія прийняті на себе зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконала в строк, передбачений п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Матеріали позовної заяви містять, надані позивачем: розрахунок 3% річних за період з 12 серпня 2014 року по 30 квітня 2015 року, відповідно до якого 3% річних складає 105 грн 61 коп., а також розрахунок інфляційних втрат за вказаний період, відповідно до якого інфляційні збитки складають 1665 грн 94 коп. Згідно роз`яснень, викладених в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільний і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення ст.625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням. Винятком є відповідальність страховика (ст.992 ЦК України) Таким чином, вимоги позивача стосовно стягнення 3% річних та інфляційних втрат не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, оскільки в останньому не передбачено застосування ст.625 ЦК України до деліктних правовідносин, які виникли між потерпілим і страховою компанією. Положення ст.625 ЦК України застосовуються лише при порушенні страховиком своїх зобов`язань перед страхувальником за договором страхування, на чому акцентує увагу ВССУ у вищезазначеній постанові пленуму №4. Цивільні ж права та обов`язки сторін в спірних правовідносинах виникли з позадоговірних відносин. Зазначена правова позиція висловлена також Вищим господарським судом України в постановах від 11.02.2015 у справі №908/1757/14, від 24.03.2015 у справі №910/17021/14. Отже, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних не підлягають задоволенню. Також позивачем здійснено розрахунок пені внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за період з 12.08.2014 по 31.03.2015, де кількість днів прострочення -232 днів, що склало 998 грн 32 коп. Відповідно до ст.992 ЦК України в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом. Пеня розраховується за формулою: Розмір пені=СБ*(ОС*2)%/КДР*КДП, де СБ - сума боргу; ОС - облікова ставка НБУ; КДР - кількість днів у році; КДП - кількість днів прострочення. При здійсненні судом власного розрахунку пені, суд не враховує періоди, коли відповідачем здійснювалось перерахування страхового відшкодування згідно платіжних доручень, що зазначені вище. Тобто, за період прострочення з 12.08.2014 по 16.09.2014 сума пені склала 158,38 грн (6423,09*(12,50*2)%/365*36). За період прострочення 18.09.2014 сума пені склала 3,71 грн (5423,09 грн*(12,5000*2)/365*1). За період прострочення з 20.09.2014 по 12.11.2014 сума пені склала 163,59 грн (4423,09 грн*(12,5000*2)/365*54). За період прострочення з 13.11.2014 по 05.02.2015 сума пені склала 288,41 грн (4423,09 грн*(14,0000*2)/365*85). За період прострочення з 06.02.2015 по 19.02.2015 сума пені склала 66,16 грн (4423,09 грн*(19,5000*2)/365*14). За період прострочення з 21.02.2015 по 03.03.2015 сума пені склала 46,11 грн (3923,09 грн*(19,5000*2)/365*11). За період прострочення з 04.03.2015 по 31.03.2015 сума пені склала 174,12 грн (3923,09 грн*(30,0000*2)/365*27). Отже, загалом за періодами прострочення пеня склала 900 грн 90 коп., у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ПрАТ «УОСК» на користь позивача пені в сумі 900 грн 90 коп., в іншій частині позовні вимоги щодо стягнення пені не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про солідарне відшкодування відповідачами додаткових збитків у вигляді сплати послуг підприємству засобу зв'язку, у зв'язку з відправкою необхідних документів для отримання страхового відшкодування у розмірі 38 грн 88 коп. суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Матеріали справи містять: фіскальний чек від 19.02.2014 про направлення до АТ «УОСК» за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, буд.145 з описом вкладення документів (пояснення, заяву потерпілого, оригінал довідки ДАІ, копію паспорта громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія полісу обов'язкового страхування, копію довідки ДАІ) на суму 12,96 грн, фіскальний чек від 23.04.2014 про направлення до АТ «УОСК» за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, буд.145 з описом вкладення документів (постанови суду, зміни у постанові суду, договір про надання правової допомоги №12/03 від 12.03.2014 з адвокатом [PERSON]І.) на суму 12,96 грн, фіскальний чек від 12.05.2014 про направлення до АТ «УОСК» за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, буд.145 з описом вкладення документів (заява про страхове відшкодування від 12.05.2014) на суму 12,96 грн. Вказані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем [PERSON] у розмірі 38 грн 88 коп., оскільки зазначені витрати пов'язані з врегулюванням спору щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась саме з вини цього відповідача, і в силу положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягають відшкодуванню страховиком, тобто в даному випадку відсутня солідарна відповідальність відповідачів. Також позивач просив компенсувати витрати на правову допомогу у розмірі 2923,20 грн відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги №12/03 від 12 березня 2014 року між адвокатом Коломійченко В.І. та [PERSON] Згідно із ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати на правову допомогу відшкодовуються, якщо вони пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), акт приймання-передачі юридичних послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Матеріали справи містять розрахунок оплати за надану правову допомогу адвокатом Коломійченко В.І., відповідно до якого [PERSON] надано правову допомогу на загальну суму 2923 грн 20 коп., яка була сплачена останнім адвокату Коломійченко В.І., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 21.04.2015. Однак дану квитанцію до прибуткового касового ордера суд не приймає як належну та допустиму у розумінні ст. 58-59 ЦПК України, оскільки вона оформлена не належним чином. Згідно зі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст.57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Крім того, відповідно до п.3.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником. На підставі вищевикладеного, витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2923,20 грн не підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] у розмірі 1000 грн, вказані вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховує характер правопорушення, те, що постановою Калінінського районного суду м. Донецька від 01.04.2014 вина [PERSON] у вчиненні ДТП є встановленою, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, рівень пошкодження автомобіля, належного позивачу на праві власності, глибину душевних страждань позивача, а також виходячи з принципу розумності і справедливості, вбачає достатньою компенсацією стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі 300,00 грн. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 243,60 грн з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial