Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, УДАІ УМВС України у Вінницькій області, [PERSON] про визнання дій протиправними та зняття арешту з транспортного засобу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 серпня 2009 року за усною домовленістю [PERSON] придбав у [PERSON] легковий автомобіль типу комбі -В, марки FORD, модель ESCORT 1.61, 1991 року випуску, колір червоний, номер шасі (рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 11.02.2007 року у Вінницькому МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області, свідоцтво № [NUMBER], за який сплатив відповідачу 15 000,00 грн. Передача коштів була оформлена розпискою від 15.08.2009 року. Відповідачем також було оформлено генеральну довіреність на ім'я [PERSON] В 2015 році позивача було зупинено працівниками державтоінспекції та повідомлено, що на даний автомобіль накладено арешт, на підставі рішення суду відносно [PERSON] про стягнення боргу, та вилучено і поміщено автомобіль на арешт-майданчик. Позивач звертався до Центрального відділу ДВС Вінницького МУЮ з вимогою про зняття арешту з спірного автомобіля, однак йому було повідомлено, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на автомобіль, вже закінчене, а матеріали знищені. Також позивач звертався до МРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області, де йому було повідомлено, що документів, які стали підставою для накладення арешту на спірний автомобіль, надати неможливо, в зв'язку з закінченням терміну зберігання. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що спірний автомобіль без належних на те документів та законних підстав до даного часу знаходиться на арешт-майданчику. Оскільки дії державного виконавця порушують законні права щодо користування та розпорядження, переданого [PERSON] у власність вищевказаного автомобіля, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправними дії та бездіяльність державної виконавчої служби Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ щодо не прийняття рішення про зняття арешту з автомобіля типу комбі - В, марки - FORD, модель ESCORT 1.61, 1991 року випуску, колір червоний, номер шасі (рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], при закінченні виконавчого провадження в порядку ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а також просить зняти арешт з легкового автомобіля типу комбі-В, марки FORD, модель ESCORT 1.61, 1991 року випуску, колір червоний, номер шасі (рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 14.02.2007 року у Вінницькому МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області, свідоцтво № [NUMBER], накладений постановою державної виконавчої служби Ленінського району Вінницького міського управління юстиції Вінницької області в межах виконавчого провадження № 15530778, зняти оголошення в розшук. До початку розгляду справи по суті позивачем було подано до суду заяву про уточнення та зміну предмета і підстав позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги мотивовано тим, що згідно даних Регіонального сервісного центру у Вінницькій області арешт на спірний автомобіль було накладено державним виконавцем, на підставі заяви Вінницького обласного КП теплових мереж «Вінницятеплокомуненерго», у зв'язку із наявністю у колишнього власника автомобіля марки FORD, модель ESCORT, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] боргу перед даним підприємством. Позивач зазначає, що державний виконавець Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ, не знявши арешт з автомобіля, при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження порушив вимоги ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Наявний арешт на спірний автомобіль позбавляє позивача можливості здійснити перереєстрацію придбаного ним автомобіля, а також користуватися і фактично володіти ним, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить: -визнати неналежними відповідачами УДАІ УМВС України у Вінницькій області, [PERSON] та Центральний відділ ДВС Вінницького МУЮ у справі № 127/9728/16-ц та виключити їх з числа відповідачів за даним позовом і замінити їх належним відповідачем у справі на Вінницьке обласне комунальне підприємство теплових мереж «Вінницятеплокомуненерго»; -залучити до участі у справі № 127/9728/16-ц [PERSON] в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача; -залучити до участі у справі № 127/9728/16-ц в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Центральний відділ ДВС Вінницького МУЮ; -зняти арешт з легкового автомобіля типу комбі-В, марки FORD, модель ESCORT 1.61, 1991 року випуску, колір червоний, номер шасі (рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований 14.02.2007 року у Вінницькому МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області, свідоцтво № [NUMBER], накладений постановою державної виконавчої служби Ленінського району Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, в межах виконавчого провадження № 15530778 та повернути безкоштовно з арешт-майданчика даний автомобіль його фактичному вволодільцю, на даний час позивачу [PERSON] Ухвалою суду від 16 вересня 2016 року заяву [PERSON] було задоволено та виключено з кола відповідачів Центральний відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, УДАІ УМВС України у Вінницькій області, [PERSON] та замінено на належного відповідача - Вінницьке обласне комунальне підприємство теплових мереж «Вінницятеплокомуненерго», а також залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача - [PERSON], а на стороні відповідача - Центральний відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Також відповідно до ухвали суду від 25 жовтня 2016 року клопотання представника позивача було задоволено і замінено неналежного відповідача Вінницьке обласне комунальне підприємство теплових мереж «Вінницятеплокомуненерго» на належного відповідача - Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго». В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги разом із заявою про уточнення та зміну предмета і підстав позовних вимог підтримали, посилаючись на обставини, викладені в них. Просили позов задовольнити та залишити за позивачем судові витрати. В судове засідання третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечив щодо його задоволення, оскільки станом на 09.11.2016 року заборгованість за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.11.2008 року по справі № 2-6441/08 сплачена в повному обсязі, тому відсутні підстави для звернення до Центрального ВДВС Вінницького МУЮ щодо примусового виконання вищевказаного рішення суду. В судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Центральний відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленив належним чином. Під час розгляду справи представником було надано письмове заперечення, відповідно до якого на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 15530778, в межах якого було накладено арешт на майно боржника, а саме на автомобіль типу комбі-В, марки FORD, модель ESCORT 1/61/, 1991 року випуску, колір червоний, номер шасі (рами) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], завершено згідно п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Копії матеріалів про накладення арешту надати неможливо через їх знишення. Діїї державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області є законними та правомірними. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 14.02.2007 року встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки FORD, випуску 1991 року, червоного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 19). Згідно довіреності від 06.05.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П., [PERSON] для виконання договору доручення, укладеного між ними в усній формі, уповноважив [PERSON] користуватися, з правом тимчасового використання за межами України, за умови отримання відповідного свідоцтва в органах ДАІ, а також розпоряджатися від його імені (продати, обміняти, здавати в оренду) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 14.02.2007 року, траспорним засобом - марки (моделі) FORD ESCORT 1.6 І, 1991 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований там же. Довіреність видана з правом передоручення на п'ять років та дійсна до 06.05.2019 року (а.с. 15). Факт посвідчення даної довіреності підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 06.05.2014 року (а.с. 16). Відповідно до картки арешту ТЗ, суд вбачає, що на автомобіль типу комбі-В, марки FORD, модель ESCORT 1.6 І, номер шасі (рами) [NUMBER], ДНЗ [NUMBER], власником якого є [PERSON], було накладено арешт державним виконавцем Ленінського ВДВС ВМУЮ Горобчук В.О., на підставі стягнення на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» (а.с. 12). Факт вилучення спірного автомобіля у позивача та передачу його на тимчасове зберігання на спеціальний майданчик 28.06.2015 року підтверджується актом № 9476 огляду затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання (а.с. 18). Зі змісту даного акту вбачається, що автомобіль був затриманий на підставі Ленінського ДВС РУЮ. Судом встановлено, що виконавче провадження № 15530778, в межах якого накладено арешт на майно боржника, а саме: автомобіль типу комбі -В, марки FORD, модель ESCORT 1.61, 1991 року випуску, колір червоний, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], згідно даних ЄДРВП завершено по п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону від 1999 року), а тому копії матеріалів, по яким накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб надати не можливо, оскільки виконавчі провадження знищені, по яких накладався арешт на вищезазначений транспортний засіб, завершені до 2012 року (а.с. 7). Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 (зі змінами), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню (п. 9.10 вищевказаного Порядку). Також матеріалами справи встановлено, що [PERSON] звертався до Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції з скаргою, в якій просив скасувати постанову державного виконавця щодо накладення арешту на спірний автомобіль (а.с. 8-9), однак йому було відмовлено через те, що він не є стороною виконавчого провадження (а.с. 10). З відповіді Територіального сервісного центру №0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області від 06.04.2016 року вбачається, що надати копії документів, що стали підставою для накладення арешту на автомобіль марки FORD ESCORT, 1991 року випуску, ДНЗ [NUMBER], є неможливим, у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 11). Отже, з матеріалів справи вбачається, що на спірний автомобіль було накладено арешт постановою державної виконавчої служби Ленінського району Вінницького міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 15530778, в зв'язку з стягненням боргу з [PERSON], який є власником даного автомобіля, на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Разом з тим, з матеріалів справи та пояснень позивача, представника відповідача [PERSON] вбачається, що заборгованість [PERSON] перед КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» була погашена 3 листопада 2016 року (а.с. 128). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Приймаючи до уваги вищевказане, суд приходить до висновку, що причина накладення арешту постановою державної виконавчої служби Ленінського району Вінницького міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 15530778 відсутня. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень ст. ст. 32, 52, 55 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є зокрема і звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ст. 57 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно зі ст. 50 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною другої вищевказаної статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст. 60 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає за можливе позов в частині зняття арешт з легкового автомобіля задовольнити. Вимога позивача про повернення йому безкоштовно з арешт-майданчика спірного автомобіля його фактичному володільцю, позивачу по справі, то вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Пунктом 12 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102, повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення. Вилучення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника із спеціального майданчика чи стоянки здійснюється державним виконавцем на підставі вимоги. За транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата, у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі. Витрати з транспортування і зберігання транспортного засобу боржника на спеціальному майданчику чи стоянці компенсуються органом державної виконавчої служби після вилучення транспортного засобу із спеціального майданчика чи стоянки за рахунок коштів виконавчого провадження у порядку, встановленому спільним наказом МВС та Мін'юсту (п. 13 вищевказаного Порядку). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стягнення плати за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику з особи є обов'язковою, тому суд відмовляє позивачу в вимозі про безкоштовне повернення автомобіля з майданчика. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів,а також визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON], до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Центральний відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, про зняття арешту з транспортного засобу частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем на його прохання. На підставі викладеного та

Outcome: partial