Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свій позов обгрунтовує тим, що 01.08.2013 року близько 11 год. 00 хв., керуючи техічно справним автомобілем марки «Рено Мастер», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по правій смузі руху по вул.Кравчука в напрямку вул.Воїнів Інтернаціоналістів зі сторони пр.Соборності в м.Луцьку, порушуючи п.п.2.3 (б),12.3 Правил дорожнього руху України, здійснила наїзд на пішохода [PERSON] Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 38 від 26.06.2014 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя, оскільки для їх лікування необхідний час більше 21-ої доби. Вказує, що її було залучено в якості потерпілої, оскільки в ході досудового розслідування пішохід, потерпілий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди помер. За час життя [PERSON] мешкав зі своєю матірю, був її опорою, підтримкою, допомагав по господарству, ходив у магазин за продуктами харчування, готував їсти, доглядав за нею. Вказує, що внаслідок ДТП, що сталась 01.08.2013 року [PERSON] отримав переломи кісток однієї із нижніх кінцівок внаслідок чого втратив можливість вільно пересуватись. Дана ситуація спричинила багато незручностей, переживань та хвилювань для сімї [PERSON]. Страждання, які по сьогоднішній день переживає потерпіла, внаслідок отриманих її сином травм при дорожньо-транспортній пригоді, а в подальшому смерті, призвели до погіршення стану здоровя та позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми та родичами, інших негативних наслідків морального характеру. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 70000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позивачем вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечили. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка [PERSON], [PERSON], зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З пояснень відповідача, представників сторін, матеріалів справи судом встановлено, що 01.08.2013 року близько 11 год. 00 хв., керуючи техічно справним автомобілем марки «Рено Мастер», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по правій смузі руху по вул.Кравчука в напрямку вул.Воїнів Інтернаціоналістів зі сторони пр.Соборності в м.Луцьку, порушуючи п.п.2.3 (б),12.3 Правил дорожнього руху України, здійснила наїзд на пішохода [PERSON] Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді закритого поперечного метаепіфізарного відламкового зламу обох кісток правої гомілки із незначним зміщенням кісткових відламків, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 38 від 26.06.2014 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя, оскільки для їх лікування необхідний час більше 21-ої доби. З свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 144453 від 08.08.2013 року встановлено, що [PERSON] помер 07.08.2013 року (а.с.5). Причиною смерті [PERSON] є захворювання хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.87 справа № 161/1572/15-к). Отже, причина смерті [PERSON] не повязана з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП 01.08.2013 року. Згідно вироку Луцького міськрайонного суду від 07.10.2015 року та ухвали апеляційного суду Волинської області від 10.12.2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5100 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами, стягнуто з [PERSON] в дохід держави 782,40 грн. витрат за проведення судових експертиз в даному кримінальному провадженні (а.с.14-24). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові дл суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з положень ст. ст. 23, 1167, 1172, 1187 ЦК України, в повному обсязі враховує характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач внаслідок отримання її сином тілесних ушкоджень, перенесення ним фізичного болю, погіршення стану його здоровя, тяжкість таких душевних страждань та їх тривалість. Виходячи разом з тим із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути 3000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилання відповідача та її представника на наявну в матеріалах кримінальної справи №161/1572/15-к розписку [PERSON] про те, що він не має матеріальних та моральних претензій до [PERSON], суд до уваги не приймає. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім'ї чи близьких родичів. Тому той факт, що [PERSON] вважав, що діями [PERSON] йому не заподіяна моральна шкода не є підставою для відмови в позові [PERSON], яка вважає, що їй така шкода заподіяна. Разом з тим, заявлена позивачем сума моральної шкоди 70000 грн. є невиправдано завищеною, не мотивованою, не доведеною, такою, що не відповідає обставинам справи, характеру, тривалості та обсягу страждань, перенесених позивачем у звязку з отриманням її сином тілесних ушкоджень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] \~в дохід держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору. В решті позовних вимог слід відмовити. На підставі \~ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",

Outcome: partial