Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати особистою приватною власністю [PERSON] однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом, як спадкоємця 1 черги після смерті [PERSON] , стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона народилась [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , шлюб між якими розірвано 05.04.2005 року. Зазначає, що [INFO] . 2016 року її батько уклав другий шлюб з відповідачем [PERSON] , який було розірвано 23.01.2018 року. Також вказує, що 17.01.2017 року її батько придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 16 500 доларів США, що еквівалентно 457 406 грн. Вказана квартира придбана на підставі нотариально посвідченого договору купівлі-продажу квартири, право власності на вказане житло зареєструвано її батьком в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [INFO] батько [PERSON] помер. Після його смерті позивач своєчасно подала до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Разом з тим, постановою приватного нотаріусу Орловської В.Г. від 04.04.2019 року за № 169 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що квартира була придбана у зареєстрваному шлюбі, його частка на теперішній час не визначена та відповідної заяви від [PERSON] нотаріусу не надано. Позивач зазначає, що незважаючи на те, що вказана квартира була придбана в період шлюбу з [PERSON] , разом з тим вона була придбана за особисті кошти її батька, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] та отримав в якості спадщини грошові кошти та нерухомість. Грошові кошти були надіслані [PERSON] банківським переказом через «ПриватБанк» на його ім`я 12.12.2016 року в розмірі 57 405,53 доларів США. Саме за вказані грошові кошти, які були особистими коштами її батька [INFO] ним було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS] за 16 500 доларів США, що еквівалентно 457 406 грн. Відзначає, що на час придбання цієї квартири спільних з [PERSON] грошових коштів на придбання квартири в них не було. За вказаних обставин, позивач звернулась до суду з позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2019 року у справі продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2019 року підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, здійснити виклик осіб, які беруть участь у справі. 09.10.2019 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , а також подала зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку квартири у спільному сумісному майні подружжя з заявою про поновлення процесуальних строків. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2019 року відповідачу [PERSON] поновлено строк та прийняття відзиву на позовну заяву [PERSON] , а також прийнято до спільного розгляду в одному провадженні із первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку квартири у спільному сумісному майні подружжя. Зі змісту поданого відзиву на позовну заяву вбачається, що [PERSON] заперечує проти заявлених позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , під час шлюбу у нього помер батько, після смерті якого він отримав спадщину у вигляді однокімнатної квартири в м. Клайпеда (Литва) та грошові заощадження, що знаходились в різних банках м. Клайпеда на загальну суму 57 405, 53 доларів США. Після отримання цих коштів, [PERSON] було придбано два вантажних автомобіля: автомобіль марки Volvo, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] з причепом за 25 000 доларів США, який він оформив на себе за генеральною довіреністю та вантажний автомобіль марки Renault-magnum, 2000 року випуску, з причепом, за суму 25000 доларів США. Також вказує, що за придбання вказаних автомобілів [PERSON] витратив орієнтовно 50 000 доларів США, після купівлі вказаних автомобілів у нього залишилось 6000 доларів США, до яких [PERSON] додала свої грошові заощадження у розмірі 12 000 доларів США, в результаті чого вони придбали спірну квартиру [ADDRESS] . Відповідач зазначає, що надавала письмову згоду на купівлю цієї квартири, особисто приймала участь в пошуках спірної квартири, спілкувалася з продавцем, займалась ремонтом квартири. В зустрічній позовній заяві [PERSON] додатково зазначає, що перед розлученням вона з колишнім чоловіком [PERSON] домовилися, що він сплатить їй її кошти у сумі еквівалентній 12 000 доларів США, які вона витратила на купівлю та ремонт спільної квартири [ADDRESS] на протязі 6-ти місяців, а якщо не сплатить гроші, то вона звернеться до суду з позовною заявою про розділ спільного майна подружжя. Коли помер батько її колишнього чоловіка [PERSON] , вона сплачувала усі необхідні платежі та податки, щоб чоловік зміг оформити спадок на себе після смерті батька, так як чоловік ніде не працював вже тривалий час. Після купівлі та оформлення вантажних автомобілів у чоловіка залишилося 6 000 доларів США. Квартиру [ADDRESS] , яка є предметом позову вони придбали за спільні кошти, яку в подальшому планували здавати в оренду та жити за ці кошти. Таким чином, вказана квартира є сумісною власністю подружжя, тому [PERSON] просить визнати за нею право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , житловою площею 16,4 кв. м., загальною площею 18,8 кв. м. 30.10.2019 року відповідач по зустрічному позову [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] вказуючи у зустрічній позовній заяві про частину її грошових коштів у розмірі 12\~000,00 доларів США, які вона витратила на спільну квартиру, не доводить джерела їх походження. Крім того, розрахунок з продавцем при купівлі спірної квартири проводив саме її батько [PERSON] своїми особистими грошима, спільних з [PERSON] коштів на придбання квартири в них не було. Автомобіль марки Volvo державний номер [NUMBER] , на який вказує [PERSON] , ніколи не був власністю її батька. Стосовно автомобіля Renault AE 385 - то він був придбаний батьком вже після купівлі спірної квартири - а саме 02.03.2017 року. Зі слів батька він сплатив за автомобіль близько 10 000 доларів США. 14.11.2019 року [PERSON] надала письмові пояснення по справі, в яких посилаючись на свої доводи, викладені у відзиві на позовну заяву [PERSON] та у своєму зустрічному позові, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] . В судовому засіданні позивач по первинному позову, відповідач по зустрічному позову [PERSON] підтримала поданий нею первинний позов, просила задовольнити заявлені позовни вимоги. Зазначила, що їй було відомо, що її батько [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , деякий час він працював у неї водієм вантажного автомобіля, здійнював вантажні перевезення. Періодично [PERSON] забороняла їй спілкуватися з батьком. Про існування спірної квартири вона дізналась вже після смерті батька, вона своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважає себе спадкоємцем 1 черги після смерті батька, проте отримала відмову у видачі свідоцтва на спадщину. В судовому\~засіданні представник\~позивача по\~первинному позову,\~представник відповідача\~по зустрічному\~позову \~адвокат Борисова\~І.М.\~позовні вимоги\~по первинному\~позову підтримала\~в повному\~обсязі,\~посилаючись на\~доводи викладені\~в позовній\~заяві,\~просила задовольнити\~позов та відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача по первинному позову, представник позивача по зустрічному позову адвокат Ромась Д.М. проти задоволення первинного позову заперечувала посилаючись на доводи викладені в їх письмових заявах, зустрічну позовну заяву просила задовольнити в повному обсязі. Також зазначила, що спірна квартира є спільною власністю подружжя, оскільки була придбана в період шлюбу та за спільні грошові кошти подружжя. Зі змісту договору не вбачається, що спірна квартира придбавалась за особисті кошті. Факт передбування оригіналу договору купівлі-продажу вказаної квартири у [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] додатково свідчить, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Також зазначила, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] існувала домовленість, що після передачі [PERSON] грошового еквіваленту частки у спірній квартирі [PERSON] , остання відмовиться у нотаріуса від неї на користь [PERSON] . З приводу фінансової спроможності [PERSON] здійснити грошовий вклад у спірну квартиру представник [PERSON] пояснила, що [PERSON] впродовж житти здійснювала підприємницьку діяльність, отримувала постійній дохід, придбавала нерухоме (квартири) майна та рухоме (автомобілі) майно. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечення викладені у відзиві та поясненнях відповідача, а також доводи викладені в зустрічній позовній заяві та відзиві на нього, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що позивач по первинному позову - [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано 05.04.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Ленінським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.07.2016 року вбачається, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківськкій області зроблено актовий запис № 470. Відповідно до копії Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мараєвою Я.В., реєстровий номер № 102 від 17.01.2017 року, [PERSON] придбав однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 18,8 кв.м., за попердньою згодою його дружини - [PERSON] , за ціною у розмірі 457\~406,00 грн. 23.01.2018 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюбу, про що Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківськкій області зроблено зроблено актовий запис №09. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області зроблено актовий запис №6574. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. від 04.04.2019 року позивачу [PERSON] за результатами її звернення з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] було відмовлено у зв`язку з тим, що вказана квартира була придбана [PERSON] під час перебування його у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , оскільки у відповідності до статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя, враховуючи відсутність такої заяви, на підставі якої можна було визначити частку померлого у спільній власності, а також через неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій згідно статті 49 Закону України «Про нотаріат» наявні підстави для відмови у вчинення нотаріальної дії. Роз`яснено заявнику [PERSON] порядок та строк оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ч.1 статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У відповідності\~до положень\~статті 57\~Сімейного кодексу\~України особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. Згідно зі статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~статті 61\~Сімейного\~кодексу України\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя може\~бути будь-яке\~майно,\~за винятком\~виключеного з\~цивільного обороту. Об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~є заробітна\~плата,\~пенсія,\~стипендія,\~інші доходи,\~одержані одним\~із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач [PERSON] вказує, що факт придбання спірної квартири її батьком [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] автоматично не відносить вказане майно до спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №6-801цс16 зазначає, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги тими обставинами, що на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири у її батька [PERSON] були наявні достатні грошові кошти, які мають законні джерела походження, для самостійного придбання ним квартири [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] (батько [PERSON] ) вбачається, що він помер [INFO] в м. Клайпеда, Литва, після смерті якого залишилось спадкове майно, яке у відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину складається з грошових коштів, які зберігаються на рахунках банку, які успадковує його син - [PERSON] . Згідно копії виписки по надходженням по картці [PERSON] і додатковим рахункам договору, датованої 01.02.2018 року вбачається, що на рахунок [PERSON] 12.12.2016 року надійшли грошові кошти у розмірі 57\~405,53 грн. від NATALJA GALUSCAKBROZYNU G. 3-4 KLAIPEDA LTLT. Посилаючись на вищезазначені обставини позивач відзначає, що саме за вказані грошові кошти була придбана квартира [ADDRESS] , факт придбання цієї квартири в період шлюбу з [PERSON] не може вважатися безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила, що позивач по первинному позову [PERSON] є її онукою, а померлий [PERSON] був її сином, який протягом певного час перебував у шлюбі з [PERSON] . Зазначила, що [INFO] у нього помер батько, у зв`язку з чим він отримав спадщину. Їй відомо, що її сином було придбано квартиру та автомобіль. Син практично жив у неї вдома. У день покупки їй стало відомо про прибдання її сином квартири, під час оформлення вона не була присутня, вказане було повідмолено її сином. З його слів їй стало відомо, що він є власником однокімнатної квартири, яку він планував залишити своїй доньці [PERSON] . Також їй відомо, що її син [PERSON] працював на автомобілях [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який є сином [PERSON] пояснив, що її мати перебувала у шлюбі з [PERSON] , який прожив у них вдома за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що його мати разом з [PERSON] їздили до [PERSON] до хворого батька [PERSON] , який помер, залишивши йому спадщину. Під час розмов він чув, як вони обговорювали можливість придбання квартири, як грошовий вклад. У його матері було 12000 доларів США, [PERSON] виділив на придбання квартири 6000 доларів США. Пошуком квартири займалась його мати, квартира підбиралась з нульовим ремонтом, щоб у подальшому здавати її в оренду. Зазначив, що його мати займалась підприємницькою діяльністю, а грошові кошти у [PERSON] залишилися після прийняття спадщин від померлого батька. Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є знайомою [PERSON] пояснила, що з останньою вона знайома приблизно впродовж 12 років, їй відомо, що вона проживала з [PERSON] приблизно 8 років у зареєстрованому шлюбі, після розірвали шлюбу та припинення стосунків він переїхав до матері, де й проживав протягом останнього часу. Зазначила, що з [PERSON] вони близько спілкуються, разом відвідують тренування, із розмов з нею їй стало відомо про спільне придбання нею разом з [PERSON] однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . В подальшому питання ремонту цієї квартири займалась [PERSON] , з якою вони разом замовляли меблю, обої, матеріали для ремонту квартири, встановлювала кондиціонер. Також зі спілкування з [PERSON] їй відомо, що її вклад у спірну квартиру становить 12000 доларів США, іншу суму було внесено [PERSON] , які він отримав як спадщину від померлого батька у [PERSON] . Вказана квартира була оформлена на [PERSON] , в ній ніхто не проживав, в оренду не здавалась. Відзначила, що вона була підприємцею, мала грошові кошти для придбання, здійснення ремонтних робіт та утримання вказаної квартири. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Так, суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.02.2019 року № 464/7011/16-ц. Таким чином, оскільки спірне майно (квартиру) було придбано сторонами у справі під час перебування у зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку про обґрунтованість твердження позивача по зустрічному позову [PERSON] про те, що таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Частиною 2 ст. 372 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 18,8 кв.м. особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки за результатами встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин справи вбачається, що вказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки в якій є рівними, оскільки не визначені домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 2\~ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із\~ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~ст. 1259 цього Кодексу. Згідно із\~ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стороною позивача доведено та судом достовірно встановлено, що позивач по первинному позову [PERSON] є донькою [PERSON] , померлого [INFO] , факт родинних відносин повністю підтверджується доказами, які містяться в матералах справи, внаслідок чого входить до першої черги спадкоємців за законом та одержує право на спадкування. За таких обставин, з урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог позивача по первинному позову [PERSON] в частині визнання права власності на Ѕ частину однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 18,8 кв.м в порядку спадкування за законом як спадкодкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] . Вирішуючи питання з приводу заявлених зустрічних позовних вимог [PERSON] суд вважає, що за результатами судового розгляду знайшли в достатній мірі підтвердження обставин, викладених в поданій до суду зустрічній позовній заяви, у зв`язку з чим суду приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 18,8 кв.м. Питання щодо розподілу судових витрат вирішити в порядку статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial