Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 9800 доларів США, а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 2248,89 доларів США, а всього 12048 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день постановлення рішення суду, отриманих без достатньої правової підстави. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.04.2007 року з відповідачем [PERSON] була досягнута усна домовленість про придбання у відповідача автотранспортного засобу марки «Пежо-Експерт» державний номер [NUMBER], 2001 року випуску, на суму 9800 доларів США. На вимогу відповідача, з ціллю економії грошових коштів) договір купівлі -продажу автотранспортного засобу не оформлювався, а передача автотранспортного засобу була проведена на підставі довіреності на розпорядження автомобілем, посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 10.04.2007 року, реєстраційний номер 730. В підтвердження отримання грошових коштів за автомобіль відповідач надав розписку, у якій зазначив, що продав [PERSON] 9800 доларів США. Після отримання вищезазначеного автотранспортного засобу почав його експлуатувати за призначенням, неодноразово проводив ремонт автомобіль, що підтверджується відповідними чеками. Позивач зазначає, що 30.04.2013 року відповідач зробив відчуження автомобілю [PERSON], шляхом видачі довіреності на експлуатацію, користування та розпорядження автомобілем. В свою чергу [PERSON] надав на ім'я [PERSON] розписку про отримання від нього грошових коштів за автомобіль. 07.11.2013 року [PERSON] стало відомо від робітників ДАІ, що на автомобіль накладено арешт, у зв'язку з чим автотранспортний засіб було вилучено та транспортовано на штрафний майданчик. Після чого [PERSON] звернувся до суду про стягнення з [PERSON] грошових коштів, отриманих від нього за автомобіль. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 29.10.2014 року з нього були стягнуті грошові кошти як отримані без достатньої правової підстави. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки діючим законодавством встановлено особливий порядок відчуження транспортного засобу, як особливого виду майна, до того ж сторонами не було дотримано вимог до оформлення договору купівлі-продажу, а розписка не можу бути визнана підтвердження договору купівлі-продажу, тому вважає що має місце безпідставне збагачення. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення рішення в заочному порядку не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, шляхом оголошення у газеті, про причини неявки суду не повідомлено. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємодію сторін, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно тексту розписки від 10.04.2007 року [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], паспорт [NUMBER] виданий Жовтневим РВ ГУ УМВД 05.06.1997 року, продав автомобіль «Пежо-Експерт» державний номер [NUMBER] [PERSON] за 9800 доларів США (дев'ять тисяч вісімсот доларів США) за генеральною довіреністю. Згідно довіреності про розпорядження автомобіля, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 10.04.2007 року, зареєстровано в реєстрі за №730, [PERSON] уповноважив [PERSON] (а саме: обміняти, здавати в оренду, придбати за комерційною ціною на вигідних для мене умовах), належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого РЕВ 5 МРВ м. Маріуполя 12.01.07 року автомобілем марки PEUGEOT EXPERT 2001 року випуску державний номерний знак [NUMBER]. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», також передбачена письмова форма договору купівлі-продажу автомобілів. А відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" (надалі - Порядок №1388) на території України встановлено єдину процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Таким чином, для укладення договору купівлі-продажу необхідним є вчинення певних дій. З аналізу діючого законодавства вбачається, що ані довіреність, яка видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ст.244 ЦК України), ані розписка не можуть підтверджувати укладання договору купівлі-продажу автомобіля, оскільки розписка є документом, який би міг підтвердити виконання договору купівлі-продажу з боку покупця, якщо б такий договір був укладений. Тобто, позивач право власності на автомобіль в порядку передбаченому законом не набув. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, тощо. Отже, суд прийшов до висновку, що у позивача наявне право звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] безпідставно отриманих коштів. Таким чином, сума еквівалентна 9800 доларам США, що на момент розгляду вказаної справи становить 159166,2 грн.(по курсу НБУ зі станом на 03.02.2015 року 100 доларів США= 1624.1449 грн. України) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача як безпідставно набуте майно. Тому вимоги позивача є обгрунтованими та законними і підлягають задоволенню. Суд не бере до уваги надані позивачем чеки щодо ремонту транспортного засобу PEUGEOT EXPERT, державний номерний знак [NUMBER], оскільки останні не стосується вимог заявлених у позові. Відносно вимог позивача щодо стягнення 3% річних від простроченої суми в розмірі 2248,89 доларів США, що еквівалентно 36525,23 гривень, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного, відповідач за безпідставне збереження грошей має обов'язок сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних. Але позивачем жодних даних того, що він дійсно звертався до [PERSON] з такою вимогою, суду не надано. Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, що суду не надано підтверджень звернення позивача з вимогою про повернення коштів, вимоги про стягнення 3% річних задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (сума задоволених позовних вимог 159166,2 грн., що складає 81,34 % від заявлених позовних вимог), тому розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача, становить - 1464,12 грн. (81,34 % від сплаченого судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: partial