Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач просить визнати зобовязання припиненим за договором про надання споживчого кредиту №11329605000 від 07.04.2008 року та договором іпотеки від 07.04.2008 року, оскільки зобовязання за кредитним договором виконано. У звязку із припиненням зобовязань за договором іпотеки підлягає зняттю заборона відчуження предмета іпотеки, однак іпотекодержатель відмовляється надавати довідку про погашення позики, а нотаріус за відсутності зазначеної довідки не знімає заборону на нерухоме майно, тому позивач також просить зобов'язати нотаріуса скасувати заборону на нерухоме майно та внести відповідні записи до книг та реєстрів. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідачі в судове засідання не з'явились. 07 квітня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11329605000, за умовами якого останньому надано кредит у національній валюті в сумі 222188,00 грн. строком до 07.04.2015 року зі сплатою процентів за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. З метою забезпечення належного зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки від 07.04.2008 року. У забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 07.04.2008 року, посвідчений нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2360, та встановлено заборону відчуження предмета іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за №2361398. Відповідно до договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 11 лютого 2000 року за р. №6-141, зареєстрованого в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 24 лютого 2000 року в реєстровій книзі 91, номер запису 16377 та в ЄРПВНМ за р. №16517186. За договором факторингу №1 від 12.12.2011 року та договором відступлення прав вимоги за договорами іпотеки акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступив товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» своє право грошової вимоги до боржника та права іпотекодержателя. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2014 року частково задоволений позов товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» 186053,27 грн. заборгованість, яка складається з 85379,06 грн. заборгованості по тілу кредиту та 100674,21 грн. заборгованості по відсоткам, а також 1860,53 грн. судового збору. Згідно із рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 01 грудня 2014 року, вказане рішення суду від 02 жовтня 2014 року скасовано в частині розподілу судових витрат та відмовлено у задоволенні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до [PERSON] про відшкодування витрат на судовий збір. У відповідності з рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 26 серпня 2015 року, індексний номер 23920648, за товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS], на підставі заяви про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на спірну квартиру, про припинення іпотеки, а також нотаріально посвідченої заяви товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про реєстрацію за ним права власності та виключення іпотеки з державного реєстру з посиланням на отримання права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором з [PERSON] щодо спірної квартири та на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нотаріусом зроблений запис за №10927038 від 26 серпня 2015 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2016 року задоволений позов [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання протиправними та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії. Рішенням ухвалено: визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 26 серпня 2015 року індексний номер 23920648 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на квартиру [ADDRESS]; зобовязано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за №10927038 від 26 серпня 2015 року, внесений на підставі його рішення, індексний номер 23920648 від 26 серпня 2015 року, про право власності товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року вказане рішення суду від 16 листопада 2016 року залишено без змін. 28 лютого 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради [PERSON] винесено рішення про скасування запису права власності товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на квартиру [ADDRESS], за номером 10927038 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним №710506848101. За змістом ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Главою 50 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави припинення зобовязання, зокрема: припинення зобовязання виконанням (ст. 599); припинення зобовязання переданням відступного (ст. 600); припинення зобовязання зарахуванням (ст. ст. 601-603); припинення зобовязання за домовленістю сторін (ст. 604); припинення зобовязання прощенням боргу (ст. 605); припинення зобовязання поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606); припинення зобовязання неможливістю його виконання (ст. 607); припинення зобовязання смертю фізичної особи (ст. 608); припинення зобовязання ліквідацією юридичної особи (ст. 609). У відповідності з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Положеннями ч. 2 цієї статті передбачено, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 4 іпотечного договору, право іпотеки припиняється виконанням забезпечених іпотекою зобовязань. Згідно із ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Верховний суд України в постанові від 25 травня 2016 року у справі 6-157цс16 дійшов висновку, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року, встановлено, що стягнута судом сума повністю сплачена [PERSON] товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» у березні-квітні 2015 року двома платежами (а.с. 47). Таким чином, позивач належним чином виконав основне зобовязання за договором про надання споживчого кредиту. У відповідності з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі\~ст.323 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Враховуючи виконання відповідачем зобовязання за договором про надання споживчого кредиту, зобовязання за цим договором припинене, та зважаючи, що договір іпотеки є похідним від вказаного договору, то зобовязання за договором іпотеки також припинене, у звязку із чим підлягає скасуванню запис про заборону відчуження спірної квартири, а тому позовні вимоги до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» підлягають задоволенню. Відповідно до ст.74 Закону України "Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Оскільки приватний нотаріус [PERSON] не отримував повідомлення про погашення позики або припинення іпотечного договору, у нього не було підстав для скасування обтяження нерухомого майна, а тому позовні вимоги до цього відповідача задоволенню не підлягають. Згідно із ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1920 грн. 00 коп. (3 вимоги немайнового характеру фізичної особи * 640). На підставі ст. ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 3, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 323, 598, 599 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial