Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

ПАТ комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 20186,92 грн., вказавши в заяві, що 16.12.2006 року між ПриватБанком і відповідачем був укладений договір № ZPVCRX02090033, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 2296,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.12.2008 року. Згідно умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також витрати згідно умов. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення норм закону, відповідач свої зобов»язання належним чином не виконував, у зв»язку із чим, станом на 18.08.2010 року у відповідача утворилася заборгованість в сумі 20186,92 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 2296,00 грн., заборгованість по відсоткам - 7729,60 грн., заборгованість по комісії - 1212,24 грн.; пеня за несвоєчасніть виконання за користування кредитом - 7511,61 грн., а також штрафи відповідно до п.6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 - штраф (фіксована частина); 937,47 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 20186,92 грн., а також витрати по оплаті держмита в сумі 201,87 грн. і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Представник відповідача проти позову заперечує, звернувся з зустрічним позовом про захист прав споживачів, вказавши, при укладенні кредитного договору були суттєво порушені права його довірителя, а саме: недодержана форма договору, підписана тільки заява позичальника та умови надання споживчого кредиту,протизаконно зазначено про зміну відсоткової ставки до 10,33% на місяць, завищена ставка пені-1,25% за кожен день прострочення , неправильно стягувалася щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту у сумі 50,51коп, оскільки Приватбанком не надавались фінансові операції та послуги. Просить визнати факт відсутності істотних умов річної ставки та детального розпису сукупної вартості кредиту, необхідних для кредитного договору, визнати незаконним положення кредитного про сплату 10,33% щомісячно за користування кредитом, у зв'язку із чим, визнати незаконним нарахування 7729,60 гривень заборгованості за відсотками, визнати недійсним щомісячне нарахування 50,51 грн. за надання фінансового інструменту та всієї суму нарахування - 1212,24 грн., зробити перерахунок пені і штрафів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що 16.12.2006 року між ПриватБанком і відповідачем був укладений договір № ZPVCRX02090033, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 2296,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.12.2008 року. Згідно умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також витрати згідно умов. В заяві позичальника (а.с.7) зазначено, що згідно п.4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банки відсотки за користування кредитом у розмірі 10,33% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення норм закону, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку із чим, станом на 18.08.2010 року у відповідача утворилася заборгованість в сумі 20186,92 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 2296,00 грн., заборгованість по відсоткам - 7729,60 грн., заборгованість по комісії - 1212,24 грн.; пеня за несвоєчасність виконання за користування кредитом - 7511,61 грн., а також штрафи відповідно до п.6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 - штраф (фіксована частина); 937,47 грн. штраф (процентна складова). Згідно до ст..551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин,які мають істотне значення. Позивачем нарахована пеня у сумі 7511,61грн., що значно перевищує суму заборгованості за тілом кредиту, тому суд вважає можливим зменшити суму пені до 325 гривень. В п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Тому доводи представника відповідача про те, що незаконно нараховані 7729,60 гривень заборгованості за відсотками, неспроможні. Представник відповідача посилається на те, що в договорі - в даному випадку заяві позичальника - протизаконно зазначено про зміну відсоткової ставки до 10,33% на місяць, що суперечить ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Але, пунктом 28 вищезазначеної постанови судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (рішення Конституційного Суду України). В заяві позичальника (а.с.7), підписаній 6.12.2006р. представником банку та позичальником [PERSON] зазначено, що згідно п.4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 10,33% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд вважає можливим позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за тілом кредиту - 2296,00 грн., заборгованість по відсоткам - 7729,60 грн., заборгованість по комісії - 1212,24 грн.; пеню за несвоєчасніть виконання за користування кредитом - 325 грн., а також штрафи відповідно до п.6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 - штраф (фіксована частина); 937,47 грн. штраф (процентна складова), а всього 13000 гривень. У задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Підлягають відшкодуванню і витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 201,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Outcome: partial