Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.12.2014 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного життя у них є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначила, що малолітні діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Вона працює та має стабільний дохід, однак самостійно не в змозі матеріально утримувати дітей. Також вказувала на те, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід, добровільно між сторонами домовленості щодо сплати аліментів досягнуто не було. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, до їх повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Пояснила, що відповідач ухиляться від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що у зв'язку із скрутним матеріальним становищем не має змоги сплачувати аліменти у розмірі запропонованому позивачем, однак не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі по 600 гривень на кожну дитину щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.12.2014 року шлюб між ними було розірвано (а.с.56). Від шлюбу сторін є двоє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтва про народження дітей (а.с.11-12). Малолітні діти проживають разом із позивачем, спору щодо місця проживання дітей між сторонами не має, а тому на підставі ст.61 ЦПК України суд визнає зазначену обставину такою, що підлягає доказуванню. Відповідач є [PERSON] записаний як батько в свідоцтвах про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із досліджених матеріалів справи видно, що відповідач офіційно не працює, однак підробляє, має мінливий нерегулярний дохід. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд враховує, що дитина [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку в КМУ «Міська дитяча поліклініка» у лікаря-офтальмолога та лікаря педіатра з діагнозом: міопія середнього ступеню обох очей (а.с.46). Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов'язок по утриманню дитини. Позивач [PERSON] працює оператором ЕОМ у КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» та щомісячно отримує заробітну плату біля 2000 гривень, якої недостатньо для власного проживання та утримання двох малолітніх дітей (а.с.13). Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1032 гривні, на дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дичини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від тою, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей немає, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 700 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів.

Outcome: partial