Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на користь дружини. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що сторони зареєстрували шлюб 17.07.2015 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 44. Позивач вказує, що вони з відповідачем мають одну дитину, сина, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що на даний час не працює, син перебуває на її утриманні. Відповідач, [PERSON], фізично здоровий, але на утримання дитини коштів не дає. Просить стягти із відповідача на користь сина 700 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, гроші в розмірі 550 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Заслухавши пояснення позивачки, яка підтримала уточнені позовні вимоги, а саме відмовилася від аліментів на своє утримання вказавши, що вона працює в саноторії «Сосновий бір» медичною сестрою, не заперечувала, що раніше навчалася в ПТУ №25, а також що отримує допомогу на сина від держави, заслухавши відповідача, який визнав частково уточнені позовні вимоги, а саме аліменти на утримання сина в сумі 506 гривень, вказавши що він ніде не працює та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 24.02.2017 року. Згідно з частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~\~Законом України №475/97-ВР\~\~від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.1\~ст.60 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.07.2015 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 44. Позивач та відповідач мають від шлюбу одну дитину, сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 3). 24.02.2017 року Зіньківським районним судом Полтавської області шлюб був розірваний (а.с.15). Позивачка зазначає, що на даний час не працює, син перебуває на її утриманні. Відповідач, [PERSON], фізично здоровий, але на утримання дитини коштів не дає. Просить стягти із відповідача на користь сина 700 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, гроші в розмірі 550 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Під час судового засідання [PERSON] уточнила позовні вимоги та відмовилася від аліментів на своє утримання. Як вказав позивач, вона проживає разом з батьком та надала відповідну довідку. Відповідно до довідки № 212/02.33 від 22.02.2017 року виданої Тарасівською сільською радою Зіньківського району, Полтавської області вказано, що [PERSON], мешканка с. Тарасівка, вул.. Шкільна, 9, Зіньківського району, Полтавської області має склад сімї: [PERSON] - син, [PERSON] - батько, [PERSON] - сестра. Відповідач, вказує, що позивач проживає за іншою адресою, переклала обовязки по вихованню дитини на бабушку та заявив клопотання про надання позивачем відповідної довідки. Суд задовольнивши клопотання відповідача витребував відповідну довідку. Відповідно до довідки № 397/02.33 від 27.04.2017 року виданої Тарасівською сільською радою Зіньківського району, Полтавської області виданої на основі акта обстеження від 27.04.2017 року вказано, що [PERSON], дійсно проживає в [INFO] без реєстрації і має склад сімї: [PERSON] - баба, [PERSON] дід, [PERSON] - син. Позивач не заперечувала, що вона отримувала допомогу від держави, отримувала стипендію у ПТУ 25 та в даний час працює в ТОВ «Санаторій «Сосновий бір» на посаді медичної сестри фіз.. кабінету. Згідно довідки №157 від 3.05.2017 року виданої директором-головним лікарем ТОВ «Санаторій «Сосновий бір» вказано, що [PERSON] працює в ТОВ «Санаторій «Сосновий бір» на посаді сестри медичної фіз..кабінету з 3 квітня 2017 року, згідно наказу №75 від 31.03.2017 року. У відповідності до довідки №81 від 18.05.2017 року виданої директором ПТУ 25 вказано, що [PERSON] відраховано зі складу учнів навчального закладу з 28 квітня 2017 року, згідно наказу №4 «В-УДЗ» від 28.04.2017 року. Згідно довідки №880 від 22.02.2017 року виданої начальником центру по нарахуванню та здійсненню соц.. виплат [PERSON] отримала 5160,00 гривень. (а.с.5). У відповідності до копії із трудової книжки АЕ № 323578, [PERSON] звільнений зі служби 29.07.2016 року. Відповідно до довідки № 02.35 від 07.03.2017 року виданої Тарасівською сільською радою Зіньківського району, Полтавської області [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с.10). Відповідно до Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. N 1801-VIII. прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а саме до 6 років з 01.05.2017 року становить 1426 гривень. 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку становить - 427,8 грн.. Відповідач визнає суму 506 гривень. Суд враховує, те що відповідач\~ є працездатною особою, його стан здоровя, що він ніде не працює. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З урахуванням\~ вище викладеного\~ суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги,\~ підлягають до\~ часткового задоволення. Враховуючи, що в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору. За змістом ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Частиною 2\~ст.88 ЦПК України\~визначено, що, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної\~\~чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ч.3\~ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На основі викладеного та

Outcome: partial