Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 18.06.2018р.\~ в рамках Закону України «Про звернення громадян» він звернувся до відповідача через зі скаргою в якій просив надати йому відповідь\~ чи планує підприємство за власний\~ рахунок відремонтувати йому пошкоджену стелю. Проте, до теперішнього часу відповіді на подану скаргу не отримав. Вважав, що співробітниками відповідача грубо порушено норми ст.20 Закону України «Про звернення громадян» щодо терміну розгляду звернення. В зв`язку із чим, просив суд визнати дії відповідача незаконними та зобов`язати надати відповідь на його скаргу. Крім цього не наданням зазначеної відповіді відповідач заподіяв йому моральну шкоду\~ яку він оцінює в 2000 грн яку також просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав мотивуючи їх тими ж підставами. Просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача\~ позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що відповідач повідомив позивача, що відремонтовано дах будинку, що було причиною пошкодження стелі. Те що позивач просив повідомити\~ чи збирається він ремонтувати за рахунок підприємства стелю в його квартирі, то відповідач цього не зрозумів і тому надав не повну відповідь на запитання.\~ Тому вважає\~ позовні вимоги безпідставними. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь яких заяв до суду не надав. Представник відповідача вважає, що справу можна розглядати без його участі. За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. \~ Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.1 Закону України « Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України « Про звернення громадян»\~ скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» встановлені вимоги щодо звернень громадян, зокрема, звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону України « Про звернення громадян» у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. \~ Відповідно до ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші\~ способи\~ відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] \~ звернувся до директора ПП «Івушка-Шостка» [PERSON] зі скаргою щодо не проведення в належній йому квартирі ремонту та ненадання\~ йому відповіді за його скаргою.\~ Вказана скарга\~ отримана відповідачем 18.06.2018 року, про що свідчить штамп установи (а.с.9). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сторони не заперечують, що звернення позивача\~ було розглянуто , й надана\~ йому 23жовтня 2018 року відповідь .\~\~ Також сторони не заперечують, що в даній відповіді не було зазначено відповіді щодо ремонту стелі в квартирі.\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: зокрема - особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; - знайомитися з матеріалами перевірки; - подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; - бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; - користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; - одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; - висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; - вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: - об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; - у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; - скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; - забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; - письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; - вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; - у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; - не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; - особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, суд вважає, що\~ відповідь позивачу на його звернення відповідачем була надана\~ із порушенням строків встановлених Законом України « Про звернення громадян» та не в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання дій відповідача щодо ненадання відповіді на його звернення неправомірними, згідно Закону України «Про звернення громадян», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в межах даного спору відповідачем не надано докази, які підтверджують дотримання вимог Закону України «Про звернення громадян» в частині своєчасного надання відповіді на звернення позивача. Захист прав позивача у такий спосіб не суперечить положенням ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки встановлений Законом України «Про звернення громадян». Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідачів, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідачів та спричинення моральної шкоди позивачу. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіяння шкоди. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї. Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову. У судове засідання позивач надав довідки з лікарні в яких зазначено,що позивач хворіє на хронічні захворювання і йому протипоказані хвилювання. Судом встановлено, що неправомірні дії відповідача тягли за собою нестабільний стан позивача, постійне його перебування в емоційній напрузі що завдало останньому\~\~ психічних страждань.\~ Разом з цим розмір заявлений\~ позивачем моральної шкоди у розмірі 2000 грн. не є співмірним\~\~ з рівнем страждань позивача,\~\~ а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково. Співмірним і розумним буде стягнути з відповідача на користь позивача,\~ в рахунок відшкодування моральної шкоди\~ 300грн., що є розумним,\~ справедливим та таким що забезпечує належний захист права позивача.

Outcome: partial