Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення 868 грн. 62 коп заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, яка утворилася з 21.01.2013 року по 05.12.2013 року, мотивуючи тим, що відповідачі своєчасно не сплачували нараховані їм суми за надані послуги. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Представник відповідач [PERSON] - [PERSON] не визнав вимоги позову та просив відмовити у його задоволенні. При цьому суд констатує, що сторонни по справі заявляли клопотання про долучення доказів, які вирішені судом, надавали свої пояснення, а надалі будучи повідомленим про дату час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, що розцінюється судом, як спроби спрямовані на затягування розумного строку розгляду справи, а тому з урахуванням того, що сторони брали участь у судових засіданнях, висловлювали свою позицію з приводу даного спору, то суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору про що не заперечують інші учасники процесу та що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Суд роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, а також наслідки їх невиконання і постановляє судове рішення на підставі тих доказів, що були надані сторонами. Судом заслухавши сторін, дослідивши докази по справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини Між позивачем та відповідачем [PERSON] 08 грудня 2010 року було укладено договір «Про надання телекомунікаційних послуг», в результаті чого відповідачу встановлено квартирний телефон №522040 та Інтернет за адресою [ADDRESS] (а.с. 10-13). При цьому вказаний відповідач своєчасно не сплачував нараховані йому суми за телекомунікаційні послуги згідно до зазначеного вище договору, що суперечить вимогам ст.ст.526, 530 ЦК України, у зв'язку з чим за період з 21.01.2013 року по 05.12.2013 року виникла заборгованість в розмірі 848 грн 76 коп (а.с.6-8). Надання позивачем послуг на виконання договору «Про надання телекомунікаційних послуг» від 08.12.2010р. підтверджується зокрема тим, що згідно із зареєстрованими технічними пристроями ПАТ "Укртелеком" абонентом за адресою [ADDRESS] велися міжміські, міжнародні розмови та надавалися послуги за Інтернет-з'єднання. В той же час сторонами зазначається, що 29.09.2010р. між відповідачами по справі було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], де і був встановлений квартирний телефон №522040 та Інтернет, за якими наявна заборгованість по отриманих послугах. Рішенням суду від 09.04.2014р. в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним було задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] недійсним (а.с. 45). Проте суду, в ході розгляду даної справи, не представлено відомостей проте, що рішення суду в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним набрало законної сили. Представником відповідача [PERSON] повідомлено суду в засіданні, що вказаний відповідач хворіє стійким хронічним психічним розладом у формі параноїдної шизофренії, а крім того відповідач [PERSON] сприяла [PERSON] у вживанні останнім алкогольних напоїв, внаслідок чого [PERSON] не усвідомлював своїх дій при укладенні договору купівлі-продажу квартири, а тому судом позов в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] було задоволено. Також сторона відповідача ([PERSON]) зазначала, що останній перебуваючи у впевненості, що квартира [ADDRESS] належить йому сплачував комунальні послуги, а протягом певного часу (січень-вересень 2013р.) [PERSON] був позбавлений змоги проживати у даній квартирі, а отже і користуватись телекомунікаційними послугами та те, що з даного приводу він звертався у правоохоронні органи, однак жодних доказів в підтвердження даних покликань суду не представлено. Приймаючи до уваги вказані обставини, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а відтак з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 848 грн. 76 коп, а також 13 грн 90 коп індексу інфляції, трьох процентів річних в розмірі 5 грн 96 коп (а.с.6). Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача [PERSON] Щодо відмови в задоволенні позову в частині, що стосується [PERSON], то суд зазначає таке. Договір від 08 грудня 2010 року «Про надання телекомунікаційних послуг» було укладено між [PERSON] та ПАТ «Укртелеком». Пунктом 3.4.15 вказаного договору зазначено, що абонент зобов'язаний: письмово попередити Укртелеком про своє небажання (відмову) продовжувати віносини у порядку, передбаченому Договором, а в п 3.4.18 також зазначено про те, що абонент зобов'язаний повідомляти у місячний строк Укртелеком про зміну обов'язкових реквізитів, передбачених у Договорі. Отож вбачається, що телефонний номер має прив'язку не до конкретної адреси, а до абонента, яким в даному випадку є [PERSON] Відтак відключитися від послуг може лише сам абонент або його спадкоємець при пред'явленні свідоцтва про смерть. Новий власник квартири ([PERSON]) до встановленого [PERSON] ПАТ «Укртелеком» телефону не має відношення, нічого сплачувати вона зобов'язана не була, позаяк без згоди попереднього абонента не мала змоги навіть переоформити цей телефонний номер на себе, у випадку якщо колишній власник від послуг не відмовився. При цьому таких дій відповідач [PERSON] не вчиняв, а суду таких доказів не представлено, відтак в цій частині позову щодо стягнення заборгованості з [PERSON] слід відмовити. Понесені витрати, пов'язані із розглядом справи, залишити за сторонами.

Outcome: partial