Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 06.03.2017р. з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON], 14.11.2013р.н., в розмірі 1500грн. щомісячно, з відповідною індексацією, з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона тимчасово не працює, оскільки доглядає за дитиною та фактично перебуває на утриманні своїх батьків. Відповідач недостатньо надає коштів на утримання доньки, хоча має постійне місце роботи. Через безвідповідальне ставлення відповідача до утримання сімї, позивачка змушена була звернутись до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Зауважила, що саме аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. щомісячно будуть достатньою сумою, яка необхідна для утримання їх доньки. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що він згоден сплачувати аліменти, але в частці від його доходів, оскільки має стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Зауважив, що визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі порушуватиме його права, оскільки розмір його доходів не дозволяє сплачувати аліменти по 1500грн на місяць. Просив визначити аліменти саме в розмірі 1/4 частини щомісячно від його заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи сторони визнають, а тому відповідно до ч.1 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає їх доведеними. Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбу від якого мають доньку [PERSON], 14.11.2013р.н. (а.с.7). Донька проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка є здоровою, працездатною особою, тимчасово не працює і не має доходів, окрім матеріальної допомоги батьків та нерегулярної грошової допомоги з боку відповідача наданої на утримання їх доньки. Відповідач є здоровою, працездатною особою, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, оскільки працює в ТОВ «Мультіплекс-Черкаси». Інших осіб на утриманні відповідач не має. Відповідач проживає окремо від своєї доньки і в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. За таких обставин між сторонами виник спір з правовідносин щодо обовязку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, що регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі СК). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач проживає окремо від дитини, а фактично піклуванням дитини займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх доньки. Статтею 182 СК передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону Обґрунтовуючи вимогу про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн позивачка посилалась на те, що не має відомостей про точний розмір доходів відповідача. Надаючи оцінку доводам позивачки суд заважує, що за загальним правилом аліменти присуджуються судом у частці від заробітку (ст.183 СК). Призначення аліментів у твердій грошовій сумі можливо лише за наявності обставин, передбачених ст.184 СК, до яких відносяться - нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Проте, всупереч вимог ст.60 ЦПК позивачкою не надано суду доказів на підтвердження наявності обставин, які зумовлюють необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, а відтак такі вимоги не є належним чином обґрунтованими. Натомість судом встановлено, що відповідач має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, розмір якої, після відрахувань податків і зборів, в середньому складає близько 2800грн на місяць. За таких обставин суд не вбачає підстав для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, а тому їх необхідно визначити у частці від доходів відповідача. При цьому суд зауважує, що визначення розміру аліментів у частці від доходів батька є більш надійним способом захисту інтересів дитини, оскільки в такому випадку розмір матеріального забезпечення дитини є гнучким (змінюваним) і залежить від обєктивних факторів та показників економічного розвитку суспільства (заробітна плата (мінімальна і середня), прожитковий мінімум і т.і). Оцінивши обставини справи суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати своїй дитині матеріальну допомогу у вигляді аліментних платежів в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача, що є належним та достатнім заходом матеріального забезпечення дитини та виконанням батьківського обов'язку. При цьому варто звернути увагу, що на момент розгляду справи в такому випадку розмір щомісячних аліментних платежів фактично складатиме близько 700грн на місяць, що забезпечує більш ніж половину передбаченого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1355грн, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік"), а відтак свідчить про належне виконання батьківського обов'язку з огляду на рівність прав та обов'язків батьків по забезпеченню дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат, то згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 640грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial