Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0870 га кадастровий номер 2310700000:02:022:0012, яка знаходиться за адресою Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 99/14В для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом звільнення з неї товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виставковий центр Агросс». Позивачка надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Третя особа у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника на повідомлені про вручення поштового відправлення, заяв про відкладення чи розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. 15.03.2017 від представника відповідача надійшли заперечення на позов. Зазначив, що 10.06.2008 р. рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом № 2/06 від 10.06.2008 р., до складу учасників товариства було прийнято ТОВ «Технік Машинес Інтернешенел». Вказаними загальними зборами було вирішено збільшити Статутний капітал товариства за рахунок внесків учасників , перерозподілити частки учасників в Статутному капіталі товариства , внести зміни та доповнення до Статуту товариства шляхом викладення його в новій редакції та здійснити державну реєстрацію цих змін. 15.07.2008 р. державним реєстратором виконкому Мелітопольської міської ради було проведено державну реєстрацію викладеного в новій редакції Статуту товариства , з нотаріально посвідченим підписом відповідача, у відповідності до прийнятого на зборах учасників рішення, оформленого протоколом №2/06 від 10.06.2008. Відповідно до положень п. 6.1 зазначеної редакції Статуту від 15.07.2008 р. для забезпечення діяльності товариства за рахунок грошових та майнових внесків учасників створюється Статутний капітал (фонд). [PERSON] вніс до Статутного капіталу товариства належне йому на праві приватної власності майно : земельну ділянку площею 1035 ,40 кв. м. , розташовану за адресою вул.. Вакуленчука ,99/14 Г , м. Мелітополь, державний акт на право приватної власності на землю від 08.01.2008 р. , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 010826200001, та земельну ділянку площею 0,0870 га , розташовану за адресою вул.. Вакуленчука, 99/14В, м. Мелітополь , державний акт на право приватної власності на землю за № 0633. Вартість цих двох земельних ділянок встановлено оцінкою сторін у розмірі 278 000 ,00 грн. Згідно розділу 5 Статуту товариства в редакції від 15.07.2008 р. джерелом формування майна товариства , зокрема , є грошові , матеріальні та інші внески учасників. Майно передане учасниками до статутного капіталу є власністю товариства. Актом приймання передачі від 10.06.2008 р. відповідач передав у власність товариству земельні ділянки за ціною 278 000 ,00 грн. З метою будівництва товариством на вказаних земельних ділянках торговельно виставочного центру з продажу сільськогосподарської техніки , учасники товариства в подальшому на загальних зборах від 17.03.2009 р. ( протокол № 3/02) та 02.04.2010 р. ( протокол № 4/04) прийняли рішення про збільшення Статутного капіталу товариства за рахунок додаткових грошових та майнових внесків учасників. Зазначені збори затвердили зміни до Статуту товариства шляхом викладення його в новій редакції з врахуванням змін у статутному фонді ( капіталі) вкладів учасників. Статути в новій редакції , з нотаріально посвідченими підписами відповідача , в установленому порядку були зареєстровані державним реєстратором виконкому Мелітопольської міської ради 25.03.2009 р. та 15.04.2010 р. Відповідач вказує, що на земельній ділянці за адресою вул. Вакуленчука , 99/14Г ним збудовано , введено в експлуатацію та зареєстрована нежитлова будівля торговельно виставковий центр з продажу сільськогосподарської техніки ( рішення виконкому Мелітопольської міської ради від 21.07.2011 р. , свідоцтво про право власності на нерухоме майно , витяг про державну реєстрацію прав від 27.07.2011 р.). На земельній ділянці за адресою вулиця Вакуленчука , 99/14В збудований навіс розміром 12х9х5,4 м для зберігання техніки. 01.10.2012р. на земельну ділянку , розташовану за адресою вул. Вакуленчука ,99/14Г , м. Мелітополь товариству був виданий державний акт на право приватної власності на землю , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 231070002000010. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 29.11.2016 р. статутний капітал ТОВ «Торгово виставковий центр «Агросс» сформований у розмірі 2 100 000,00 грн. , дата закінчення його формування 31.12.2011 р. 16.11.2016 р. товариство отримало поштою від позивача та [PERSON] вимогу про звільнення земельної ділянки площею 0,0870 га , кадастровий номер 2310700000:02:022:0012 , розташовану за адресою вул. Вакуленчука,99/14В , м. Мелітополь. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] 09.09.2016 р. зареєстрував право власності ( номер запису 16392875) на земельну ділянку за адресою : Запорізька область , м. Мелітополь , вул.. Вакуленчука,99/14В , площею 0,0870 га , кадастровий номер 2310700000:02:022:0012 на підставі державного акту на право власності на землю від 23.10.2000 р. , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 0633. Також , позивач вказує , що [PERSON] 18.10.2016 р. зареєстровано право забудови земельної ділянки ( суперфіцій) на [PERSON]. Відповідач вказує , що оскільки формування статутного капіталу товариство було завершено 31.12.2011 р. , [PERSON] не може бути одночасно і власником майна, що передане ним до статутного капіталу , власником частки в статутному капіталі товариства. Таким чином, заявлена позивачем вимога про звільнення земельної ділянки змусило відповідача звернутись до Господарського суду Запорізької області з позовом до третьої особи по даній справі за участю позивача [PERSON] у якості третьої особи. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.02.2017 позовні вимоги ТОВ «Торгово-виставковий центр Агросс» до [PERSON] залишено без задоволення і ТОВ «Торгово-виставковий центр Агросс» подало апеляційну скаргу на вказане рішення, яка на даний час не розглянута. Вказує, що товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариство у власність, як вклад до статутного капіталу. На підставі викладеного, вважає, що укладений 17.10.2016 договір суперфіція №2 є нікчемним, оскільки цей правочин у відповідності ст.228 ЦК України порушує публічний порядок. Згідно положень ст.216 ЦК України цей правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю і у позивача не має права на звернення до суду з даним позовом. Просить відмовити у задоволені позову. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, на підставі даних та доказів, які містяться у матеріалах справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] (державний акт на право приватної власності на землю №0633 І-ЗП №059070 від 23.10.2000р.)./а.с.16/ Між [PERSON] та позивачкою [PERSON] укладений договір суперфіція №2 від 17.10.2016р, згідно якого позивачці передана в строкове платне користування земельна ділянка кадастровий номер 2310700000:02:022:0012 площею 0,0870 га, яка знаходиться за адресою: Україна, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 99/14В для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Строк дії договору 50 років. Цей договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно № запису17041277./а.с.10-12/ Розпорядженням міського голови від 30.09.2016 року № 645-р створена комісія для обстеження земельної ділянки. Актом цієї комісії з проведення обстеження земельної ділянки від 13.10.2016 року встановлено, що земельну ділянку площею 0,0870 га кадастровий номер 2310700000:02:022:0012, яка знаходиться за адресою Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 99/14В використовує відповідач ТОВ «Торгово-виставковий центр Агросс». Рекомендовано [PERSON] звернутися до суду із позовною заявою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою./а.с.20-21/ Позивачка зверталась до відповідача з вимогою про звільнення земельної ділянки (письмова вимога від 10.11.2016р., поштове повідомлення від 10.11.2016р.)./а.с.18-19/ Згідно копії ухвали Донецького апеляційного господарського суду №908/3314/16 від 21.03.2017 апеляційну скаргу ТОВ «Торгово-виставковий центр Агросс» на рішення Господарського суду Запорізької області №908/3314/16 від 28.02.2017 повернуто заявникові./ а.с.81-82/ Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально- правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За змістом ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Право користування земельною ділянкою, наданою для забудови, може відчужуватися або передаватися землекористувачем у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Відповідно до вимог ст.415 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Землекористувач має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови. Державний акт на право власності на земельні ділянки є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України (в поточній редакції) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до положень ст.ст. 131, 132 Земельного кодексу України (в редакції від 01.01.2008) громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди повинні містити: а) назву сторін (прізвище, ім'я та по батькові громадянина, назва юридичної особи); б) вид угоди; в) предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо);г) документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку;ґ) відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; д) відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); е) договірну ціну; є) зобов'язання сторін. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення. Відповідно до вимог передбачених ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції від 16.03.2010) державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до вимог передбачених ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції від 16.03.2010) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається: 3) юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками). За ст.60 ЦПК України, на кожну з сторін покладений обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з викладеного, суд не бере до уваги заперечення відповідача, оскільки без державної реєстрації права власності не відбулось переходу права власності на земельну ділянку від третьої особи по справі до відповідача. Суд вважає, що позивачем доведено, а матеріалами справи підтверджено заявлені вимоги в частині зобовязання відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою, а відповідач не довів наявності у нього права власності чи права користування земельною ділянкою, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 1 , п.2 ч. 3 ст.79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, тому суд вважає що в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати на оплату судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп./а.с.1,23/

Outcome: partial