Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що він являється пенсіонером за віком та єдиним доходом увесь цей період в нього є пенсія за віком, яка станом на момент зверення складає 1068.34 грн., інших джерел доходу у нього не немає. Крім того зазначає, що є самотнім чоловіком, іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати матеріально у нього немає. Розмір пенсії, яку він отримує є значно мізерним, не вистачає на проживання оскільки частину її він витрачає на оплату комунальних послуг, закупівлю палива. Відповідно сума, яка залишається меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум та її ледь вистачає на харчування. Побутовими предметами першої необхідності забезпечити себе не може. Крім того зазначає, що є хворою людиною та потребує постійного лікування. Враховуючи свою непрацездатність, скрутне матеріальне становище та необхідність лікування, відсутність інших джерел доходу, крім пенсії, не отримавши від дітей ніякої підтримки на прохання про надання допомоги, а також з урахуванням юридичних підстав, встановлених в ст. 51 Конституції України та ст. 202 Сімейного кодексу України, вважає, що в нього є право на отримання аліментів у розмірі 800 грн від кожного з відповідачів щомісячно, які є його дітьми. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав повністю. Суду пояснив, що він отримує мінімальний розмір пенсії у розмірі 1400 гривень, якої йому не вистачає на життя. За ці кошти він не може себе забезпечити всім необхідним, а саме купити продукти харчування, ліки, оплатити комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є його дітьми від першого шлюбу. Зазначає, що вони добровільно ніякої допомоги йому не надають, відмовляються, не провідують, не піклуються. На його неодноразові звернення з проханням допомогти також не реагують. Він до досягнення ними вісімнадцятиріччя виплачував аліменти на їх утримання, а тому вважає, що має право на отримання аліментів від дітей. Просить стягнути аліменти з відповідачів аліменти на його утримання по 850 грн. щомісячно довічно. Представник позивача - адвокат Панчук І.О. позовні вимоги підтримала, обґрунтовуючи тим, що конституційно закріпленим принципом є обов'язок повнолітніх дітей утримувати батька. У судових дебатах висловила позицію згідно якої не вважала за необхідне давати характеристику дій позивача щодо виховання своїх дітей, а розглядати лише обов'язок дітей, щодо утримання батька із посиланням на Конституцію України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні повідомили, що позивач [PERSON] не виконував свої батьківських обов'язків по їх вихованню та не звертався із проханням про надання допомоги, а звернувся лише в судовому порядку про стягнення аліментів на його утримання. Також зазначили, що на даний час в них самих є сім'ї, на їх утриманні перебувають неповнолітні діти. Розмір заробітних плат, які отримують також не вистачає на утримання сімей. Враховуючи вищезазначені обставини, просять відмовити в задоволенні позову повністю. Представник відповідачів - адвокат Дроненко Ю.В. вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, а також при зверненні до суду не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Звернув увагу суду на ту обставину, що позивач також при зверненні до суду приховав ту обставину, що він перебуває у шлюбі та у нього є ще одна дитина. Із показань свідка [PERSON] допитаної у судовому засіданні встановлено, що являється колишньою жінкою позивача та матір'ю відповідачів по справі. Також повідомила, що [PERSON] не цікавився вихованням та здоров'ям своїх дітей [PERSON] та [PERSON], він уникав зустрічів з ними, не вітав зі святами. Вона сама їх виховувала, а аліменти, що сплачував [PERSON] були нерегулярними та в малому розмірі. Із показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона проживала по сусідству із [PERSON] з 1988 р. по 2000 р. [PERSON] проживала сама з дітьми без чоловіка. Поки свідок жила по сусідству, [PERSON] до дітей не приходив, нічого не приносив, нічого не давав. Крім того зазначила, що вона працювала школі, тому може підтвердити що позивач участі вихованні чи навчанні відповідачів не приймав. Із показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні встановлено, що позивач являється їй рідним батьком, а відповідачі є її братом та сестрою по-батькові. ЇЇ відомо, що [PERSON] своїх батьківських обов'язків не виконував, так само як і не виконував батьківських обов'язків відносно неї самої. На даний час [PERSON] все ще перебуває у шлюбі із її матір'ю, проте з 1997 року проживають окремо. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши позиції сторін, показання свідків, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з огляду на наступне. Так, згідно пенсійного посвідчення (а.с.3) встановлено, що [PERSON], [INFO] являється пенсіонером за віком. Довідкою виданою Вербівською АЗПСМ від 23.08.2017 р. (а.с. 4) судом встановлено, що [PERSON], 1954 р.н. знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом гіпертонічна хвороба. Хворіє протягом 15 років. Довідкою Хмільницького об'єднаного УПФУ за № 198/082-21 від 02.06.2017 р. (а.с. 5) зазначається, що з грудня 2016 р. по травень 2017 р. [PERSON] отримав пенсію за віком у розмірі 6145.39 грн. Свідоцтвами про народження (а.с. 6,7) зазначається, що позивач [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свідоцтвом про одруження (а.с. 34) пояснюється зміна прізвища відповідача із «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно свідоцтва від 22.02.1983 р. (а.с. 33) судом встановлено, що [PERSON] розірвав шлюбу із [PERSON] Із копії свідоцтва про одруження (а.с.34) судом встановлено, що відповідач [PERSON] після укладення шлюбу 06.06.1998 року змінила прізвище на "[PERSON]". Свідоцтвом про народження (а.с. 35) підтверджується, що відповідач [PERSON] являється матір'ю [PERSON]. Із довідки Вінницького торговельно-економічного коледжу відділенні управління і адміністрування за №536 від 09.01.2018 року (а.с.36) встановлено, що [PERSON] навчається в коледжі на 3 курсі, навчання здійснюється за контрактом, стипендію не отримує. Даний факт підтверджується договором №7 про навчання від 14.08.2015 р (а.с.37-38, додатковою угодою №7 (а.с.39) та квитанціями про сплату коштів (а.с.40-47). Із довідок (а.с.48-49) зазначається розмір отриманих заробітних плат відповідача [PERSON] та її чоловіка [PERSON] за 2017 рік. Зі свідоцтва про народження (а.с. 50-52) судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Бруслинівської СЗШ за № 05 від 05.01.2018 р. (а.с. 53) встановлено, що [PERSON] за час навчання в школі [PERSON] з 1987 р. по 1998 р. жодного разу не відвідував школу і не цікавився навчанням та вихованням свого сина. Згідно довідки Бруслинівської СЗШ за № 06 від 05.01.2018 р. (а.с. 53) судом встановлено, що [PERSON] за час навчання в школі [PERSON] з 1985 р. по 1995 р. жодного разу не відвідував школу і не цікавився навчанням та вихованням своєї доньки. Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 55) підтверджується, що позивач 22.10.1990 р. уклав шлюб із [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 56) встанвоелно, що позивач являється батьком [PERSON], [INFO]. Довідкою Вербівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини (а.с. 98) зазначається, що [PERSON] забезпечений безкоштовними ліками та лікуванням. Відповідно до ч.1 ст. 202 Сімейного Кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку, або є інвалідом I, II чи III групи. Згідно з ч. 2 ст. 205 СК ( 2947-14 ) при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно п. 21 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК (2947-14), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей. При вирішення спору слід врахувати роз'яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2ст. 205СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є пенсіонером та в правовому розумінні непрацездатними, тому суд приходить до висновку, що останній потребує утримання своїх дітей. При прийнятті рішення судом враховані наступні обставини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Всупереч наведеному ні при зверненні до суду, ні у судовому засіданні позивачу не вдалось довести ту обставину, що частину пенсії він сплачує одразу на сплату світла, закупівлю палива. Натомість у судовому засіданні самим позивачем було підтверджено, що електроенергією та газом він не користується, що суперечить тексту позовної заяви. Також матеріальний стан позивача міг змінитись на день ухвалення рішення, втім вказана обставина не була повідомлена суду. Спростовується твердження позивача, що він хвора лодина та потребує постійних коштів на лікування, адже згідно довідки Вербівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини (а.с. 98) позивач забезпечений безкоштовними ліками та лікуванням, що і не заперечувалось останнім у судовому засіданні. Не залишається без уваги те, що позивачем при зверненні до суду було упущено обставину про перебування ним у шлюбі, а також наявності ще однієї доньки [PERSON]., [INFO] (а.с. 56). Таким чином на [PERSON] також покладено конституційний обов'язок утримувати свого батька [PERSON] Оскільки про наявність ще однієї дитини позивача суду стало відомо вже після проведення підготовчого судового засідання і клопотання про залучення її в якості співвідповідача заявлено не було, а тому відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд був позбавлений можливості залучити [PERSON] у якості співвідповідача. Незважаючи на розмір пенсії позивача, котрий є менший за прожитковий мінімум (станом на день звернення до суду), суд не залишає позивача у скрутному матеріальному становищі та з мотивів справедливості роз'яснює, що позивач не позбавлений права звернутись до [PERSON] із аналогічним позовом. Також позивач не позбавлений права звернутись з позовом до [PERSON], яка наразі являється дружиною позивача (а.с. 55), адже за положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Очевидним являється той факт, що при звернені до суду позивачем надано довідки про доход перше півріччя 2017 року (а.с. 5) де його місячна пенсія становить 1015.41 грн. Безумовно вказаний розмір не є актуальним на момент ухвалення рішення. Безумовним являється посилання сторони позивача на конституційний обов'язок ст. 51 Конституції України про обов'язок повнолітніх дітей піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Однак не слід ігнорувати тих обставин, що вказане положення Конституції викладене не в повній мірі, адже згідно ч.1 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Також відповідно до ст. 80 Кодексу про шлюб та сім'ю України ( котрий був чинним до моменту досягнення відповідачами повноліття) батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Таким чином не тільки діти повинні утримувати своїх батьків, а і батьки утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно п. 21 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК (2947-14), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Під час розгляду справи було встановлено факти ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків відносно дітей [PERSON], [PERSON] та навіть [PERSON], що і категорично не заперечувалось позивачем. Як наслідок посилання на ст. 51 Конституції України про обов'язок дітей утримувати непрацездатних батьків не є підставою для задоволення позову в повному обсязі, оскільки цей обов'язок не є абсолютним. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивача, можливостей відповідачів, суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 100 грн. щомісячно терміном на 3 роки, починаючи стягнення з 24.10.2017 р. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, котрий звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: partial