Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 25.11.2013 року мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № ABHORX35230148 від 09.04.2011 року [PERSON] 09.04.2011 року отримав кредит у розмірі 4345,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», тарифами складає між ним і Банком кредитно - заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка»,Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором і станом на 04.11.2013 року має заборгованість в сумі 34983,89 грн., яка складається з наступного: 2649,06 грн. - заборгованість за кредитом; 1,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1673,21 - заборгованість по комісії за користування кредитом ; 28517,85 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина та 1642,09 - процентна складова. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 34983,89 грн. за договором № ABHORX35230148 від 09.04.2011 року та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представників Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк» згідно довіреності у справі Огієнко А.А. та Яндульського Д.В. надійшли до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача за довіреністю у справі [PERSON] позов визнав в частині сплати заборгованості по тілу кредиту та відсоткам,а в частині стягнення пені, комісії та штрафу просив відмовити в зв'язку з незаконністю та необгрунтованістю, та надав до суду письмові заперечення проти позову. Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Акцент - Банк» та [PERSON] було укладено Договір № ABHORX35230148, шляхом підписання Заяви позичальника на отримання банківських послуг, а саме отримання строкового кредиту у сумі 4345,97 грн. на строк 18 місяців з 09.04.2011 року по 08.10.2012 року включно на наступні цілі: придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць, на суму залишку заборгованості за Кредитом, якщо інше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг, єдино разової винагороди на надання фінансового інструменту у розмірі 146,97 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 152,11 грн., в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заві та Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 9 по 14 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) у сумі 393,79 грн. для погашення заборгованості за Кредитом. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 08.10.2012 року.( а.с.5) Згідно п.1.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» Розстрочка» ( Стандарт», кредитно заставний договір - це договір укладений між Банком та Позичальником шляхом підписання позичальником Заяви , яка разом з запропонованими А-Банком Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами складає кредитно - заставний договір. Датою укладення договору є дата підписання Позичальником заяви.( а.с.6) Отже, відповідно до укладеного договору № ABHORX35230148 від 09.04.2011 року [PERSON] 09.04.2011 року отримав кредит у розмірі 4345,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифами складає між ним і Банком кредитно - заставний договір. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором ( а.с.4) вбачається, що станом на 04.11.2013 року відповідач має заборгованість в сумі 34983,89 грн., яка складається з наступного: 2649,06 грн. - заборгованість за кредитом; 1,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1673,21 - заборгованість по комісії за користування кредитом ; 28517,85 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина та 1642,09 - процентна складова. Як вбачається з Заяви, Банком надався Позичальнику строковий кредит на строк 18 місяців, з 09.04.2011 року по 08.10.2012 року. Також, вказано, що дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 08.10.2012 року, тобто строк дії договору визначений датою - 08.10.2012 року. Відповідно до ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як видно із розрахунку Позивача, заборгованість розрахована станом на 04.11.2013 року, тобто після припинення дії договору Банк продовжував нараховувати проценти, комісію та пеню, однак позивачем не обґрунтовано нарахування даних коштів після закінчення дії договору, тому суд вважає що позовні вимоги в дані частині не підлягають до задоволення. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Також, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» установлено граничний розмір пені: розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. П.5.3 Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено обов'язок Позичальника сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Таким чином, за порушення Позичальником строків виконання зобов»язання за Заявою, Банком одночасно нараховано пеню та штраф. За правилами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Отже, пеня і штраф є одним видом цивільно - правової відповідальності особи за неналежне виконання зобов'язання. Отже суд приходить до висновку, що позивачем в порушення ЗУ «Про захист прав споживачів», Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам запропоновані несправедливі умови з істотним дисбалансом договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу, а нарахована пеня значно перевищує розмір основного зобов'язання. Як зазначено в положеннях пунктів 22, 23 статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами (далі - Закон про захист прав споживачів) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу). Таким чином, правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення Кодексу про зобов'язання та договір, так і приписи його частини другої статті 627 щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів. Положеннями частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Тобто, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. З огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Згідно положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 року № 39/248, наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково та стягує з відповідач на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 2649,06 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 1,68 грн., комісію в розмірі 1673,21 грн. за період з 09.04.2011 року по 08.10.2012 року та вважає можливим зменшити розмір пені до 50 % від загального боргу по строковим платежам в розмірі 2161,98 грн., всього заборгованість за договором № ABHORX35230148 від 09.04.2011 року в сумі 6485,93 грн. В порядку ст.88 ЦПК України за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача пропорційно до задоволених вимог, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 64,85 грн.

Outcome: partial