Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2500 грн з дня пред`явлення позову, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, хоч має таку можливість, у вихованні дитини участі не бере. У зв`язку з тим, що син потребує особливого догляду у неї немає можливості працевлаштуватися на повний день, тому вона змушена звернутись в суд. Ухвалою суду від 16.04.2019 провадження в справі відкрито та призначено судове засідання. 14.05.2019 відповідачем подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково. Вказав, що надає кошти на утримання сина, крім того, витрачав та надавав кошти, необхідні для лікування в момент хвороби сина, купляв неодноразово одяг йому. Кошти перераховував на картку через банк та інколи наручно надавав позивачу. На його утриманні є також його мати [PERSON] , пенсіонер, тому максимальна грошова сума яку він може надавати на утримання дитини становить 1000 грн. Просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити, та призначити сплату аліментів на утримання сина в сумі 1000 грн, враховуючи його доходи та витрати на утримання матері пенсійного віку. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені у позові. Крім того, зазначила, що син хворий та потребує особливого догляду та щоденного лікування, яке вона йому надає. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки він сплачує аліменти кожного місяця та надає додатково кошти у сумі 2000 грн. Крім того, в нього на утриманні перебуває його мати пенсіонер. Позов визнає лише у випадку, коли позивач буде відпускати сина до нього в Івано-Франківськ. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками є сторони по справі. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем. Відповідно до довідки від 06.05.2019 №2, виданої [PERSON] , про те, що він дійсно працює у ФОП [PERSON] та займає посаду менеджера зі збуту. Посадовий оклад становить 4300 грн.. Згідно з довідкою про склад сім`ї [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним зареєстрована його мати [PERSON] , [INFO] .. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Посилання відповідача на те, що він добровільно бере участь в утриманні дитини суд вважає безпідставними. Заявлення позовних вимог про стягнення аліментів свідчить про існування між сторонами спору щодо утримання їх дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (стаття 181 СК України). Добровільні щомісячні грошові перекази не знімають з батька обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина. Встановивши матеріальне становище дитини, врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працює і отримує стабільний дохід, та те що у відповідача на утриманні знаходиться матір пенсіонер, прийнявши до уваги добровільну участь батька в утриманні дитини, який зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу сину, також стан здоров`я динити, який хворіє цукровим діабетом, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 22.12.2018, до досягнення дитиною повноліття, вважаючи такий розмір аліментів обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дитини. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ч.6 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Беручи до уваги те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. потрібно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial