Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 15 березня 2009 року помер [PERSON]. Позивач будучи спадкоємцем померлого за заповітом, спадщину прийняла. За життя померлий розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,85 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, але не завершив, а тому правовстановлюючий документ на право приватної власності на земельну ділянку не був виготовлений та виданий [PERSON]. Зазначена обставина перешкоджає оформити спадщину, тому просила визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, процедуру приватизації якої розпочав померлий. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та зазначила, що заявлені позивачем вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. [PERSON] з ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.\~\~ За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.\~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні встановлено, що 15 березня 2009 року в селі Потік Миронівського району Київської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 152560, виданим 17 березня 2009 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 4 (а.с. 9). За життя [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,8491 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим 03 липня 2002 року секретарем Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі під номером 31 (а.с.42). [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 20115866 від 10 червня 2009 року, який зберігається в матеріалах спадкової справи, даний заповіт є чинним (а.с. 43). 10 червня 2009 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON], позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. [PERSON] зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оформити спадкові права позивач не в змозі з тих підстав, що на земельну ділянку не були отримані відповідні правовстановлюючі документи, процедура приватизації земельної ділянки не була завершена. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, що полягає у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно. Дана обставина підтверджуються повідомленням нотаріуса № 1332/02-14 від 13 жовтня 2017 року, матеріалами спадкової справи померлого [PERSON] № 302/2009. Із доданих до позовної заяви письмових матеріалів вбачається, що спадкове майно складається з права спадкодавця на одержання у власність земельної ділянки площею 0,8491 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Право на приватизацію вказаної земельної ділянки у померлого виникло на підставі рішення 27 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області № 173-27-ІУ, яким затверджено списки громадян на виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, розташовані на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, до якого додано список громадян, яким надано земельні ділянки за межами населеного пункту села Потік Миронівського району Київської області із земель запасу [PERSON] сільської ради. До списку включено за № 76 [PERSON]. На підставі клопотання [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області Миронівською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 65 від 22 лютого 2006 року «Про виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам-працівникам соціальної сфери на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області». Даним розпорядженням затверджено список громадян по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам-працівникам соціальної сфери та вирішено виготовити державні акти на право власності на земельні ділянки. Додатком до розпорядження є список громадян на виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради, в якому [PERSON] значиться під номером 76. За змістом довідки [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області № 02-33/489 від 06 листопада 2017 року [PERSON] як працівнику соціальної сфери надано земельну ділянку площею 0,8491 га, в полі № 3 частка 30, яка знаходиться за межами населеного пункту із земель запасу та призначена для ведення особистого селянського господарства. Вказані обставини свідчать про те, що у [PERSON] виникли підстави для приватизації земельної ділянки та оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Приватизація земельної ділянки не була завершена, документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, не видавався, реєстрація права власності на земельну ділянку не мала місця. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Померлий [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її, за життя не отримав документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку, не здійснив державної реєстрації права. Право на завершення процедури приватизації, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, який є спадкоємцем померлого, та підлягає захисту в судовому порядку. На підставі ст. ст. 16, 373, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1270 Цивільного кодексу України, ст. ст. 81, 121, 125, 152 Земельного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: partial