Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 10.07.2018 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказує, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 16.03.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку/доходу/ відповідача, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом 01.02.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття 19.07.2017 року. Також позивач вказує, що [PERSON], [INFO] на даний час став повнолітнім та не отримує аліментів від батька, а [PERSON], 27.05.2009 року отримує аліменти, однак як зазначає позивач розмір аліментів є занадто низьким. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмірі витрат на утримання [PERSON], [INFO] значно виріс. Окрім того, позивач вказує, що постійно несе витрати на навчання, лікування та оздоровлення, її доходи не дають можливість в повній мірі забезпечити всім необхідним їх дитину. На підставі вищезазначеного позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 16.03.2016 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з 1/3 частки заробітку/доходу/ відповідача, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку до ј частини заробітку/доходу/ відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.\~ст.\~128-130\~ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання,\~ повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст.\~223, 247, 280 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 169725, виданого 02.06.2009 року виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народився 27.05.2009 року, батьками записані [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 54 від 02.06.2009 року, /а. с. 9/. Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 16.03.2016 року по справі № 502/227/16-ц, позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку /доходу/ відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом - 01.02.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття - 19.07.2017 року, після чого якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, /а. с. 7 - 8/. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні У відповідності зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі\~ст. 12 ч. 3 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як зазначено у ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2ст. 182\~СК, були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181\~СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184\~СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.183,184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів »розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)\~ст.\~184\~СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 1944\~гривні. Оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, суд вважає позовні вимоги в частині збільшення розміру стягнення аліментів такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Зазначене збільшення розміру стягнення аліментів буде достатнім для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов'язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини. Разом з тим позовна заява в частині стягнення з відповідача аліментів з моменту пред'явлення позову до суду, не підлягають задоволенню, оскільки як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати по справі згідно\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial