Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Орган опіки та піклування Носівської РДА звернувся до суду із заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Мотивував свої вимоги тим, що з 17.03.2009 року малолітні діти [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у службі у справах дітей як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, у зв'язку з проживанням їх у сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. За заявою відповідачки, її малолітня донька [PERSON] була влаштована на навчання до Старобасанівської ЗОШ-інтернату І-ІІ ст. Так як [PERSON] перебувала під вартою, то [PERSON] була направлена у Старобасанівську загальноосвітню школу -інтернат, а [PERSON] у Прилуцький будинок дитини. З 16.11.2012 року [PERSON] влаштована у прийомну сім'ю. 14.08.2009 року відповідачка була засуджена Носівським районним судом Чернігівської області і у зв'язку з цим її малолітнім дітям було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування . На даний час [PERSON] та [PERSON] навчаються у Старобасанівській ЗОШ-інтернаті, а [PERSON] проживає у прийомній сім'ї [PERSON]. 24 червня 2014 року [PERSON] звільнилася із місць позбавлення волі та надіслала заяву до служби у справах дітей Носівської райдержадміністрації про те, що вона бажає повернути у сім'ю своїх малолітніх дітей. Але службою їй було відмовлено, та надано час для виправлення життєвих умов, що відповідачкою зроблено небуло. У судовому засіданні представник позивача Легецька О.С. підтримала позов і просила його задовольнити, а також суду повідомила про те, що до засудження відповідачки в 2009 році її сім?я на обліку в службі не перебувала. Також повідомила, що відповідачка спілкується з своїми дітьми про, що свідчать повідомлення з дитячого будинку які надходять на адресу органу опіки та піклування Носівської районної державної адміністрації. Представник третьої особи у вирышенны данного позову поклалася на розсуд суду . Відповідачка в судовому засіданні пояснила , що до засудження її в 2009 році вона жила разом з своїми дітьми, піклувалась про них в будинку було завжди прибрано діти накормлені вона їх ніколи не залишала, після відбуття покарання вона їздила декілька разів до дитячого будинку провідати своїх дітей, з найменшою дитиною яка знаходиться в прийомній сім?ї в с. Вертіївка Ніжинського району спілкувалася телефоном, але опікун її дитини заборонив їй це робити. Просила суд не позбавляти її батьківських прав так як дана ситуація виникла і продовжується лише з за її матеріальних труднощів, а не небажання бути з дітьми та піклуватися про них. Прокурор вважав, що позов необґрунтований та задоволенню підлягає частково в частині стягнення аліментів. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 2008 року жовтня місяця 16 числа зроблено актовий запис № 166. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 2005 року вересня місяця 19 числа зроблено актовий запис № 124. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO], про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 2002 року червня місяця 15 числа зроблено відповідний запис за № 56. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України, батьки всих трьох дітей зазначені саме за вказівкою матері. ( а.с.13-15) Як вбачається з розпоряджень В.О. голови Носівської РДА від 23 червня 2009 року № 172 та 23 червня 2009 року № 173 в зв'язку зтим, що одинока мати [PERSON] утримується під вартою її дітей [PERSON] [PERSON] було направлено у школу інтернат та Прилуцький будинок дитини та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.18-19) Згідно вироку Носівського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2009 року [PERSON] було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. (а.с. 25-31) Згідно з довідкою про звільнення серії ЧРК №06925 [PERSON] 24 червня 2014 року звільнена умовно-достроково від відбування покарання. ( а.с.20) Відповідно до заяви від 05.09.2014 року [PERSON] зверталась до служби у справах дітей Носівської райдержадміністрації, про повернення її дітей, на що 09.10.2014 року органом опіки та піклування Носівської райдержадміністрації було відмовлено. (а.с. 21-22) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Отже, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, можливо лише при повному, всебічному та об'єктивному з'ясування всіх обставин, оскільки позбавлення таких прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Однак, з наявних у справі доказів вбачається, що [PERSON] з об'єктивних причин припинила спілкування з своїми дітьми оскільки з травня 2009 року по червень 2014 року перебувала в місцях ізоляції від суспільства за вироком суду, до того ж відповідач не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, заходи впливу, як то попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, до відповідачки не застосовувалися. Також і сам факт заперечень відповідачки на позов, та намагання повернути дітей, на думку суду, може свідчити про бажання матері підтримувати з дітьми стосунки та виконувати свої батьківські обов'язки (а.с. 21-22) Отже, доказів наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення батьківських прав матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки, суд вважає що позов в цій частині є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей суд вважає, що дана вимога обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні було встановлено, що діти відповідачки не перебувають на її утриманні, тобто даний обов'язок нею не виконується .

Outcome: partial