Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач в березні 2019 р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в період з 2002 по 2011 р. у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу , які були припинені. Мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.04.2013 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі по 350 грн. Відповідач не бере участі у житті, розвитку, вихованні та утриманні дитини, окрім щомісячної сплати суми аліментів. У зв`язку з виконанням відповідачем рішенням суду по сплаті аліментів позивач не звертала до примусового виконання рішення суду. Позивач намагається всіма способами забезпечити дитину необхідним утриманням для належного та гармонійного росту та розвитку, а аліментів що сплачує відповідач на утримання дитини катастрофічно не вистачає, з 2016 р. стан здоров`я позивача різко погіршився, з 2018 р. їй встановлена інвалідність ІІ групи тому вимушена звільнитись з постійного місця роботи. Позивач втратила джерело доходів і відповідно можливість належним чином без участі відповідача забезпечувати дитину. Враховуючи вищевикладене вимушена звертатись до суду та просить постановити рішення, яким змінити розмір аліментів для утримання дитини [PERSON] , [INFO] на її користь в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13.03.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 31.03.2019 р. призначено судове засідання з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача Кушніренко [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, додатково суду пояснив, що на даний час погіршився матеріальний стан позивача в зв`язку з хворобою, і коштів на належне утримання дитини не вистачає, з часу подачі цього позову відповідач взагалі аліменти не сплачує, відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідач [PERSON] відповідно до відзиву, що міститься в матеріалах справи позовні вимоги визнавав частко в розмірі 1100 грн. щомісячно на утримання сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та вказав, що він на даний час має можливість сплачувати аліменти в розмірі ј від його доходу, який на даний час становить 1450 грн., пенсія по інвалідності. На даний час він має захворювання, потребує лікування, офіційно не працює. Він приймає участь у вихованні сина, постійно йому допомагає матеріально, оплачує послуги зв`язку, купує одяг. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.81\~ЦПК України і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та з`ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] , та мати [PERSON] ( а.с. 8). \~ \~ \~ \~Встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 350 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Згідно ст.1,2\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. В силу ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Згідно із ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами діючої частини 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»\~установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року\~2027 гривень, з 1 липня\~2118 гривні, з 1 грудня\~2218 гривень. Зазначений розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини відповідно до рішення суду від 29 квітня 2013 р. є недостатнім для задоволення потреб неповнолітнього сина, так як вказаний розмір є меншим прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Таким чином, з об`єктивних причин у позивача погіршився матеріальний стан, а тому сума аліментів, стягнутих попереднім рішенням суду, є недостатньою для утримання дитини. \~Відповідно до положень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 23 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду в даній справі є зміна (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак розмір аліментів визначається судом з врахуванням всіх обставин справи. Суд вважає необґрунтованим доводи позивача в частині розміру аліментів в сумі 2000,00 грн., які остання просить стягнути з відповідача на утримання дитини щомісячно, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання дитини в такому розмірі. З врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, а також матеріального становища позивача, що її доходи є недостатніми для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дитини (харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів. Щодо доводів відповідача щодо його не працевлаштування, захворювання та наявності інвалідності ІІІ групи, то суд зазначає наступне: відповідач є непрацюючий, проте дана обставина не свідчить про погіршення його майнового стану, оскільки відповідач є особою працездатного віку, якому протипоказана важка фізична праця, однак від виконання іншої роботи він не звільнений. До того ж, [PERSON] не має статусу безробітного. Факт отримання державної соціальної допомоги як інваліду ІІІ групи засвідчує щомісячне отримання позивачем гарантованої державою грошової допомоги, яка має тенденцію до зростання у зв`язку з підвищенням соціальних стандартів. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про визначення розміру аліментів в розмірі 1100,00 грн. на дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, що узгоджується з нормами чинного сімейного законодавства та відповідає принципам розумності та справедливості. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави. З огляду на викладене , позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з мотивів та доводів викладених вище.

Outcome: partial