Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису строком на 6 (шість) місяців у вигляді заборони [PERSON] перебувати в місці проживання заявниці та їхньої дитини [PERSON] , наближатись до місця проживання [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , та [ADDRESS] ближче ніж на 500 метрів; заборонити перебувати в місці перебування заявниці та дитини одночасно та заборонити наближатись до місця перебування [PERSON] та [PERSON] ближче ніж на 500 метрів, де б останні не знаходились; заборонити в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] та [PERSON] ; заборонити в будь-який спосіб контактувати (безпосередньо, чи телефоном, чи перепискою у месенджерах та електронною поштою тощо) з [PERSON] та [PERSON] ; заборонити в будь-який спосіб контактувати через третіх осіб (безпосередньо, чи телефоном, чи перепискою у месенджерах та електронною поштою тощо) з [PERSON] та [PERSON] ; заборонити в будь-який спосіб вчиняти дії, які шкодять психофізіологічному стану [PERSON] та [PERSON] ; заборонити в будь-який спосіб вчиняти майнове, фінансове, економічне насильство щодо [PERSON] та [PERSON] . Заявник [PERSON] , яка в судовому засіданні також допитана в якості свідка вказала, що її колишній чоловік [PERSON] здійснює постійне економічне, психічне, моральне, фізичне насильство щодо неї та їх спільної дитини [PERSON] . Пов`язує це із зловживанням спиртними напоями. Зазначає, що [PERSON] погрожує їй фізичною розправою та вбивством, неодноразово наносив їй тілесні ушкодження із умислом, здійснює щодо неї економічне насильство, шляхом втручання в її підприємницьку діяльність через третіх осіб, постійно телефонує та тероризує їх спільну дитину - [PERSON] , який наляканий і не хоче бачити батька, вчиняє різного роду дії всупереч інтересам дитини, що тягнуть за собою негативні наслідки для його нормального та здорового розвитку. З огляду на вище викладене просить заяву про видачу обмежувального припису задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] та її представник - [PERSON] заяву про видачу обмежувального припису підтримали в повному обсязі, та просять її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та його представник - [PERSON] у судовому засіданні заперечили щодо вчинення [PERSON] будь-якої форми насильства відносно [PERSON] та їх спільного сина [PERSON] , заперечують стосовно винесення щодо нього обмежувального припису, вважають твердження заявника голослівними і надуманими. [PERSON] вказав, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності в частці 1/1 на підставі договору дарування. В судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , [PERSON] , яка доводиться матір`ю заявниці, [PERSON] , яка доводиться сестрою заявниці, та заслухано пояснення неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] в якості свідка повідомила суду, що її колишній чоловік - [PERSON] , здійснює проти неї та їх спільного сина - [PERSON] насильницькі дії різного характеру, а саме неодноразово вчиняв сварки, використовуючи нецензурну лексику в її сторону в присутності неповнолітнього сина, піддавав її фізичному насильству, проти волі змушував її покинути житло, де проживала їх сім`я, здійснює опосередковане (через третіх осіб) втручання у ведення її підприємницької діяльності, спонукаючи їх розривати із нею ділові відносини, погрожує вбивством, залякує неповнолітнього сина. Вказала, що його поведінка погано впливає на здоровий розвиток дитини. [PERSON] після розмови з батьком завжди перебуває у збудженому та агресивному стані. [PERSON] наголосила на тому, що вона та її неповнолітній син [PERSON] перебувають у постійному страху, вона переживає за своє життя та безпеку, а також за психічне здоров`я своєї дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що її дочка - [PERSON] багато років піддавалась насильству з боку її колишнього чоловіка [PERSON] . Насильство було різного характеру, чула образи від [PERSON] в сторону [PERSON] , бачила як [PERSON] наносив тілесні ушкодження [PERSON] , вчиняв сварки на очах неповнолітніх дітей, зловживав спиртними напоями. Майже все подружнє життя дочки з [PERSON] вона допомагала дочці фінансово, оскільки колишній чоловік дочки фінансово не забезпечував свою сім`ю, не оплачував харчування та навчання дітей, забороняв [PERSON] працювати, здійснював на неї тиск безпосередньо та через третіх осіб, різними способами пригнічував її соціальне становище. Свідок показала, що 29 червня 2021 року до неї додому за адресою [ADDRESS] , приїхав її внук - [PERSON] , який був наляканий, перебував у важкому психоемоційному стані відмовлявся розмовляти з батьком та не хотів до нього повертатись. Наголошує на тому, що [PERSON] залякує свого сина та колишню дружину, чула як [PERSON] при розмові із сином - [PERSON] , погрожував йому поліцією лякаючи тим, що приїде із нарядом поліції і проти волі сина забере його до себе, після чого неповнолітній [PERSON] плакав та просив заховати його від батька. Свідок [PERSON] , у своїх показах підтвердила покази сестри [PERSON] та матері [PERSON] . Наголосила на тому, що [PERSON] ображає та принижує її сестру [PERSON] тривалий час, погрожує своєму неповнолітньому сину [PERSON] , чинить на нього психологічний тиск. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що під час відпочинку із батьком за кордоном, [PERSON] неодноразово залишав його самого, не приділяв достатньої уваги, не проводив спільно з ним час, часто в нічний час просив покинути готельний номер, не стежив за тим як він проводив дозвілля, залишав самого. Крім цього, відвідував із ним своїх особистих знайомих без його бажання, нехтував його потребами. Також, неповнолітній [PERSON] розповів, що він приїхав до бабусі - [PERSON] , щоб продовжити свій відпочинок, після чого до нього почав телефонувати батько та погрожував, що із нарядом поліції забере його від бабусі до себе. [PERSON] наголосив на тому, що він не хоче повертатись до батька, оскільки він його боїться. Пояснив, що між його мамою та батьком постійно відбуваються сварки, які розпочинає батько. Додав, що в ході однієї із сварок його батько змусив його маму залишити будинок. Вказав, що не бажає бачитись та спілкуватись із батьком. Відповідно до довідки № 7 від 09.07.2021 року виданої практичним психологом вищої категорії Берчуком В. - у бесіді [PERSON] висловлювався про неприйнятність спілкування у тій формі, у якій батько спілкується з ним. Основна емоція, які викликає у хлопця особистість батька - страх. Щоб зменшити психотравмуючі переживання, [PERSON] , перебуваючи в місті Трускавці, з власної ініціативи заблокував мобільний номер батька у своєму телефоні. Також, [PERSON] висловлював бажання змінити місце проживання з Тернополя на Трускавець, оскільки в Трускавці він відчуває безпеку і комфорт, уважне і доброзичливе ставлення до своєї особистості і отримує належне задоволення своїх матеріальних, інтелектуальних і емоційних потреб. У довідці психолог рекомендував, зважаючи на переважно негативні переживання [PERSON] , пов`язані зі спілкуванням із батьком, бажано, до нормалізації психоемоційного стану дитини і суттєвих позитивних змін у поведінці п. [PERSON] щодо нього, по можливості, обмежити спілкування сина з батьком. В матеріалах справи наявне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2021 року у справі за №607/20297/20, відповідно до якого суд ухвалив позов [PERSON] до [PERSON] задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у задоволенні решти вимог відмовити, враховуючи в становленні судом обставини, а саме те, що малолітній син [PERSON] проживає з батьком та витрати на його утримання несуть обоє батьків. В судовому засіданні заінтересованою особою [PERSON] подано дві заяви про вчинення злочину, в яких він просить притягнути до кримінальної відповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 146 КК України та за ч. 1 ст. 383 КК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів з метою внесення відомостей в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань про вчинення [PERSON] відносно неї злочину за ч. 1 ст. 129 КК України. Вказані заяви при вирішенні справи судом по суті до уваги не беруться, оскільки внесення відомостей в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань не підтверджують факт вчинення особою домашнього насильства, не є доказом у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведуть у встановленому законом порядку (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №755/5273/19 (провадження №61-13080св19). Вирішуючи подану заяву про видачу обмежувального припису суд керується наступним нормами чинного законодавства України. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року (справа № 607/10122/19, провадження № 61- 17441св19) вказано, що суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необгрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Враховуючи надані заявником та свідками покази, а також пояснення неповнолітнього [PERSON] , суд приходить до висновку, що заявником доведено, що [PERSON] вчиняє психологічне насильство, шляхом погроз, залякувань, приниження, використання критичних висловів стосовно заявниці - [PERSON] . Також суд бере до уваги покази неповнолітнього сина, та приходить до висновку, що [PERSON] здійснює психологічне насильство відносно свого неповнолітнього сина - [PERSON] , шляхом висловлювання у його адресу погроз, шантажуючих висловів. Оскільки, на думку суду, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо [PERSON] та [PERSON] в подальшому, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , зокрема, встановлених п.п. 1, 3, 4, 6 ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Зважуючи усі можливі ризики суд вважає достатнім строком для тимчасового обмеження прав [PERSON] . 3 (три) місяці. Відповідно до Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, цілями якої є недопущення всіх форм насильства, а також відповідно до загальних положень, якими прямо забороняється вчиняти будь-яке насильство, враховуючи юридичну силу такого нормативно правового акта, суд не може заборонити здійснювати ті дії, які є попередньо заборонені законом, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви в частині заборонити [PERSON] в будь-який спосіб вчиняти дії, які шкодять психофізіологічному стану [PERSON] та [PERSON] , а також в частині заборони [PERSON] в будь-який спосіб вчиняти майнове, фінансове, економічне насильство щодо [PERSON] та [PERSON] , які є заборонені законом. Посилання [PERSON] на те, що ним вчиняється жодне насильство щодо [PERSON] та його сина [PERSON] судом до уваги не береться, оскільки таке спростовується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] а також поясненнями неповнолітнього [PERSON] . Твердження [PERSON] про те, що видача щодо нього обмежувального припису порушить його права як власника житлового приміщення квартири [ADDRESS] судом до уваги не береться, оскільки тимчасове обмеження прав [PERSON] на володіння належною йому квартирою з метою забезпечення безпеки постраждалих осіб шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" - є легітимним заходом втручання у права та свободи особи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12 травня 2021 року (справа № 522/19426/20-ц провадження № 61- 3094св21)). Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial