Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Сап*яни [PERSON], третя особа: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 14/100 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11/100 частин домоволодіння №44 по вул.. Гвардійській в м. Дніпропетровську належали батькові - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.1962 року та рішення Ленінського районного суду від 02.04.1985 року. 36/100 частин спірного домоволодіння належали [PERSON]. Інші, 24/100 частин належали [PERSON], а на теперішній час належать відповідачу [PERSON] та [PERSON]. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 2573 кв.м. Спірне домоволодіння складається з трьох житлових будинків літ. Б-1, Б-2, В-1; господарчих будівель та споруд. Частки змінились у звязку зі знесенням буд. літ. Г-1, сараїв Е, З, Л, Р знесенням частини житлового будинку літ. В-1 та з побудуванням самочинних будівель. [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2005 року належить 36/100 частин домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться: житловий будинок В-1, тамбур в-1, літня кухня И, сарай М, погріб під М, навіс У, огорожа №6, водоколонка №7, що складає 24/100 частин домоволодіння. За [PERSON] (померлою), згідно свідоцтва про спадщину від 22.11.1965р., рішення народного суду від 02.04.1985 року та свідоцтва про право на спадщину від 07.07.1999 року, значиться 24/100 частин домоволодіння, а фактично користується: житловий будинок Б-2: 1 поверх, 2-й поверх (самочинний), тамбур б-1, прибудова б-1 (самочинна), літня кухня Ж, погріб під Ж, навіс З, сарай К, гараж Ю, навіс О, огорожі та споруди №1,8,10,11; І, ІІ, ІІІ, у спільному користуванні: огорожі та споруди №2,9, що складає 62/100 частин домоволодіння За [PERSON] (померлим), згідно договору купівлі-продажу від 23.04.1962 р. та рішення народного суду від 02.04.1985 р., значиться 11/100 частин домоволодіння, а фактично за ним числиться: житловий будинок Б-1, гараж Е (самочинний), сарай С, сарай Т, убиральня Ф, огорожі та споруди №3,4,5,ІV, у спільному користуванні : огорожі та споруди №2,9, що складає 14/100 частин домоволодіння. 06 травня 2008 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 14/100 частин спірного домоволодіння. [PERSON] спадщину прийняв установлений законом термін шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2010 року змінені частки у праві власності на домоволодіння № 44 по вул. Гвардійській в м. Дніпропетровську відповідно до Акту ідеальних часток КП „ДМБТГ від 05 червня 2009 року; за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 24/100 частини спірного домоволодіння, за відповідачами [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 62/100 частини, тобто по 31/100 за кожним. Рішенням суду встановлено, що у користуванні [PERSON] знаходиться 14/100 спірного домоволодіння, що складається з : житловий будинок Б-1, гараж Е (самочинний), сарай С, сарай Т, убиральня Ф, огорожі та споруди №3,4,5; IV, у спільному користуванні : огорожі та споруди № 2, 9 ,що складає 14/100 частин домоволодіння. За [PERSON] право власності на змінену частку в спірному домоволодіння не визнано. Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 05.06.2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірного домоволодіння, оскільки [PERSON] за свого життя не визнав права власності на змінену ідеальну частку в домоволодінні (14/100 частин). На підставі вищевикладеного просить визнати за [PERSON], право власності на 14/100 частин домоволодіння № 44 по вул. Гвардійській в м. Дніпропетровську, що складається з : житловий будинок В-1, тамбур в-1 , літня кухня И, сарай М, погріб під М, навіс У , огорожа № 6, водоколонка №7 ; житловий будинок Б-2 , 1 поверх, 2-й поверх (самочинний), тамбур б-1, прибудова б'-І (самочинна), літня кухня Ж , погріб під Ж, навіс 3, сарай К , гараж Ю (тимчасовий), навіс О , огорожі та споруди №1, 8, 10, 11; I, II,III, у спільному користуванні огорожі та споруди № 2, 9; житловий будинок Б-1, гараж Е (самочинний), сарай С, сарай Т, убиральня Ф, огорожі та споруди №3,4,5; IV, у спільному користуванні огорожі та споруди № 2, 9 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 06 травня 2008 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Участі у судових дебатах не приймав, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судове засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявилися. Про місце, дату та час судового засідання сповіщення належним чином, про причини неявки суд не повідомили. В судове засідання представник третьої особи Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори не зявився, надали суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 23.04.1962 року та рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 02.04.1985 року, зареєстрованих в [PERSON] МБТІ і записану у реєстрову книгу за №229 за реєстровим №48 [PERSON] належить 11/100 частин домоволодіння №44 по вул.. Гвардійській у м. Дніпропетровську./а.с.6,7-8/. Згідно акту ідеальних часток від 05.06.2009 року [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2005 року належить 36/100 частин домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться: житловий будинок В-1, тамбур в-1, літня кухня И, сарай М, погріб під М, навіс У, огорожа №6, водоколонка №7, що складає 24/100 частин домоволодіння. За [PERSON] (померлою), згідно свідоцтва про спадщину від 22.11.1965р., рішення народного суду від 02.04.1985 року та свідоцтва про право на спадщину від 07.07.1999 року, значиться 24/100 частин домоволодіння, а фактично користується: житловий будинок Б-2: 1 поверх, 2-й поверх (самочинний), тамбур б-1, прибудова б-1 (самочинна), літня кухня Ж, погріб під Ж, навіс З, сарай К, гараж Ю, навіс О, огорожі та споруди №1,8,10,11; І, ІІ, ІІІ, у спільному користуванні: огорожі та споруди №2,9, що складає 62/100 частин домоволодіння. За [PERSON] (померлим), згідно договору купівлі-продажу від 23.04.1962 р. та рішення народного суду від 02.04.1985 р., значиться 11/100 частин домоволодіння, а фактично за ним числиться: житловий будинок Б-1, гараж Е (самочинний), сарай С, сарай Т, убиральня Ф, огорожі та споруди №3,4,5,ІV, у спільному користуванні : огорожі та споруди №2,9, що складає 14/100 частин домоволодіння./а.с.11/ Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2010 року змінено частки в праві власності на домоволодіння №44 по вул. Гвардійській в м. Дніпропетровську відповідно до Акту ідеальних часток КП «ДМБТІ» від 05.06.2009 року, згідно якого у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться: житловий будинок В-1, тамбур в-1, літня кухня И, сарай М, погріб під М, навіс У, огорожа №6, водоколонка №7, що складає 24/100 частин домоволодіння. У фактичному користуванні Сап*яни [PERSON] та [PERSON] знаходиться: житловий будинок Б-2: , що складається з першого поверху та другого поверху (самочинний), тамбур б-1, прибудова б1-1 (самочинна), літня кухня Ж, погріб під Ж, навіс З, сарай К, гараж Ю, навіс О у зальному користуванні огорожі та споруди №1,8,10,11; І, ІІ, ІІІ та споруди №2,9, що складає 62/100 частин домоволодіння. У фактичному користуванні [PERSON] знаходиться: житловий будинок Б-1, гараж Е (самочинний), сарай С, сарай Т, убиральня Ф, огорожі та споруди №3,4,5,ІV, у спільному користуванні : огорожі та споруди №2,9, що складає 14/100 частин домоволодіння. Визнано за Сап*яною [PERSON] та [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 62/100 частин домоволодіння №44 по вул. Гвардійській в м. Дніпропетровську, що складаються з житлового будинку Б-2, тамбуру б-1, прибудови б1-1 (самочинної), літньої кухні Ж, погребу під Ж, сараю К, гаражу Ю (тимчасового), навісу О, огорож №1,8,10,11, І, ІІ, ІІІ та огорожі і споруд загального користування №2,9 після смерті [PERSON], яка померла 17 грудня 2006 року у рівних частках по 31/100 цього майна кожному. Визнано за [PERSON] право власності на 24/100 частин домоволодіння №44 по вул.. Гвардійська в м. Дніпропетровську, що складається з житлового будинку В-1, тамбуру в-1, літньої кухні И, сараю М, погребу під М, навісу У, огорожі №6 та водо колонки №7.В задоволені позову в іншій частині відмовлено./а.с.17-22/ 06 травня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №212529 виданого Відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області /а.с.24/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно на праві власності. Згідно матеріалів спадкової справи №772/2008 після смерті [PERSON], померлого 06 травня 2008 року з заявою про прийняття спадщини звернувся син - [PERSON]./а.с.78 на звороті/ Постановою «про відмову у вчиненні нотаріальних дій» від 05.06.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, оскільки згідно відповіді КП «ДМБТІ» від 28.04.2015 року №4454, станом на 31.12.2012 року в матеріалах інвентаризаційної справи на домоволодіння №44, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Гвардійська, містяться відомості про реєстрацію права власності на 11/100 частин домоволодіння за [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 23.04.1962 року та рішенням народного суду Ленінського районі м. Дніпропетровська від 02.04.1985 року, зареєстрованих в [PERSON] МБТІ і записаного у реєстрову книгу за №229 за реєстровим №48, але також зазначено, що в матеріалах інвентаризаційної справи міститься рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2010 року, згідно якого частки на домоволодіння змінено, та визначено що фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 14/100 частин вищевказаного домоволодіння, але право власності за [PERSON] або за його спадкоємцем [PERSON] не визнано та не зареєстровано, у звязку з чим не можливо визначити склад спадкового майна./а.с.96 на звороті - 97/ Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Також, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.2 Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - «Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень\~ст. 1218 ЦК\~та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5\~ст. 376 ЦК\~і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті\~1216,\~1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5\~ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5\~ст. 376 ЦК\~є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей\~1216,\~1218 ЦК України. Відповідно до\~ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно з технічним паспортом 14/100 частин домолодіння №44 по вул.. Гвардійська в м. Дніпропетровську 14/100 частин складаються з: житлового будинку Б-1 -1937 року побудови, гараж Е (самочинний)-1980 року побудови, сарай С -1950 року побудови, сарай Т 1950 року побудови, убиральня Ф-1950 року побудови, огорожі та споруди №3,4,5; IV, у спільному користуванні ,огорожі та споруди № 2, 9 ./а.с.39-43/ Відповідно до п. 3.4 Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ.1-3.94 "Прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, що по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~постанови КМУ від 05 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Таким чином, громадяни, які збудували житлові будинку до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх у експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів суди можуть визнавати право власності у порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правоустановчі документи. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 14/100 частин домоволодіння по вул.. Гвардійська в м. Дніпропетровську, що складається з: житлового будинку Б-1, гараж Е (самочинний), сарай С, сарай Т, убиральня Ф, огорожі та споруди №3,4,5; IV, у спільному користуванні ,огорожі та споруди № 2, 9 після смерті батька [PERSON], померлого 06 травня 2008 року підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial