Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони люди різних характерів і поглядів на життя, між ними втрачено почуття взаємоповаги та любові один до одного, протягом тривалого часу вони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер і збереження сім'ї є неможливим. Тому просить їх шлюб розірвати. Крім того, зазначає, що за час перебування у шлюбі у них з відповідачем [INFO] народився син [PERSON], однак відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний надавати, тому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.04.2016 року. 11 червня 2016 року [PERSON], [INFO], змінив прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER]. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того судом з'ясовано, що неповнолітній син сторін - [PERSON], 2016 р.н. проживає з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, а саме не надає синові матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексі України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до чч.1, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини, той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції Законів №2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджет на 2018 рік" прожитковий мінімум на одну особу становить: для дітей вікoм від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн, з 1 липня - 1944 грн, з 1 грудня - 2027 грн. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги право дитини на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, з рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.11.2018 року до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. судового збору, а також в дохід держави 704,80 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial