Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У жовтні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, а саме: матеріальної шкоди в сумі 37 262,53 грн., моральної шкоди в сумі 10 000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 17.05.2017 у м. Києві на вул. Набережне шосе з вини [PERSON] - водія автомобіля Mitsubishi Lanser, д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль позивача Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER]. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, позивач в установленому порядку звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - МТСБУ) з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та виплату страхового відшкодування. МТСБУ відкрило страхову справу та призначило оцінку завданих позивачу збитків. Згідно звіту про оцінку автомобіля позивача вартість завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку становить 137262,53 грн. 28.09.2017 МТСБУ виплатило позивачу 100 000 грн., а відтак відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяно також моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних відчуттям необхідності відновлювати пошкодження транспортного засобу та вимушених змінах у способі життя, оскільки понад півроку позивач не може не лише користуватися автомобілем, а й приступити до його ремонту. Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, проте в судове засідання він не з'явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Ураховуючи наведене, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд встановив такі обставини. 17.05.2017 у м. Києві на вул. Набережне шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох автомобілів, а саме: Mitsubishi Lanser, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Daewoo Lanos, д.н.з [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2017 у цій дорожньо-транспортній пригоді встановлено вину відповідача [PERSON], який допустив порушення вимог п. 12.1., 13.1. ПДР України, що і спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 9). Автомобіль Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності позивачу [PERSON], який застрахував цивільно-правову відповідальність при його використанні в АТ СК «Аха Страхування» згідно полісу № АК 6075607. Водночас відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, і шкоду позивачу він не відшкодував. Пунктом 41.1. статті 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Проведеною на замовлення МТСБУ оцінкою автомобіля Citroen C4 Cactus, д.н.з. [NUMBER], встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 137 262,53 грн. (Звіт № 879 від 13.06.2017, а.с. 10-35). На виконання вищенаведених положень закону МТСБУ здійснило виплату відшкодування позивачу в сумі 100 000 грн. (а.с. 41, 42). При вирішенні цього позову суд керується положеннями цивільного законодавства, які регулюють зобов'язання, що випливають із заподіяння шкоди (деліктні зобов'язання). Так, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 37 262,53 грн. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З огляду на встановлені обставини суд вважає доведеним, що винні неправомірні дії відповідача спричинили позивачу душевні страждання, викликані пошкодженням цінного майна, та зумовили істотні зміни у звичному способі його життя, оскільки він не може користуватися автомобілем і змушений витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до адвоката та до суду, щоб довести порушення своїх прав. З урахуванням наведеного та значного розміру завданої позивачу матеріальної шкоди суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої йому моральної шкоди в сумі 7 000 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. Вирішуючи відповідно до положень ст. 141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач поніс витрати на сплату судового збору в сумі 1 600 грн. (а.с. 6, 45а, 68), а загальний розмір заявлених ним вимог становить 47 262,53 грн. Оскільки позов задоволено на 44 262,53 грн., тобто на 94/100 частин (44262,53 х 100 : 47 262,53), суд покладає на відповідача судовий збір в сумі 1504 грн. (1600 х 94%). На підставі викладеного,

Outcome: partial