Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача та її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на житло, розташованого за адресою: [ADDRESS], та зняти їх з реєстрації з вказаного будинку. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності від 01.02.1999 року №23 він являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], де крім нього зареєстровані його дружина - [PERSON], 1955 р.н., дочки - [PERSON], 1987 р.н., [PERSON], 1979 р.н., син - [PERSON], 1984 р.н., онуки - [PERSON], 2005 р.н., [PERSON], 1994 р.н., [PERSON], 1994 р.н., колишня невістка - [PERSON], 1994 р.н., правнуки - [PERSON], 2013 р.н., [PERSON], 2015 р.н. Останній раз позивач бачив відповідача та її неповнолітніх дітей за вказаною адресою в 2015 році. Позивач самостійно сплачує кошти на утримання і збереження житла, особові рахунки по оплаті за житлово-комунальні послуги рахуються за позивачем, а також договори про надання всіх житлово-комунальних послуг також заключені за позивачем. Оскільки відповідач та її неповнолітні діти не проживають у даному домоволодінні, їх особистих речей у будинку не має, жодних витрат по утриманню та збереженню житлового будинку відповідач не несе, тому позивач просить визнати відповідача та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право на житло та зняти їх з реєстрації з вказаного будинку. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві, додаткових клопотань не має. також зазначив, що відповідач є його колишньою невісткою та тривалий час, разом зі своїми неповнолітніми дітьми проживає в смт. Рокитне Київської області. Третя особа, яка не заявяляє самостійних вимг щодо предмета спору- представник лужба у справах дітей Чигиринської районної державної адміністраці підтримала вимоги лише в частині, що стосуються безпосередньо самого відповідача а не її дітей. Третя особа, яка не заявяляє самостійних вимг щодо предмета спору - представник опікунської ради при Красносільській сільській раді Чигиринського району,у судовому засіданні підтримав позов та просив суд його задовольнити, оскільки дійсно, відповідач лише була зареєстрована у даному будинку, де з 2015 році не проживає, що є підтвердженням відповідний акт, зазначивши, що, згідно погосподарських книгах, у відповідача є батьки та баба по лінії батька, яка проживає у будинку своєї доньки, а тому відповідач може там приписатися. Відповідач та її представник не з'явилися у судове засідання, надіславши до початку судового засідання заперечення проти позову, де позовні вимоги позивача не визнали та просили суд відмовити у їх задоволенні та провести розгляд справи безїх участі. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що являються сусідами позивача, також зазначили, що відповідач разом зі своїми дітьми в домоволодінні позивача не проживають, де відсутні їх особисті речі. Останній раз свідки їх бачили в 2015 році. Суд, вислухавши позивача, третіх осіб, свідків, враховуючи заяву відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийфшов до наступного. Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності позивачу по справі, на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.1999 року, видане на підставі розпорядження голови Чигиринської райдержадміністрації від 01.02.1999 року № 23 (а.с.5). Згідно довідки про склад сім'ї від 31.07.2017, виданої Красносільською сільською радою Чигиринського району Черкаської області, вбачається, що в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], 1950 р.н., [PERSON], 1955 р.н., [PERSON], 1987 р.н., [PERSON], 1979 р.н., [PERSON], 2005 р.н., [PERSON], 1984 р.н., [PERSON], 1997 р.н., [PERSON], 1994 р.н., [PERSON], 1994 р.н., [PERSON], 2013 р.н., [PERSON], 2015 р.н. (а.с.6). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 19.09.2017 року, складеного комісією у складі голови Красносільської сільської ради Чигиринського району- Федченка М.С., депутатів Красносільської сільської ради Чигиринського району - [PERSON], [PERSON], де проведено обстеження матеріальних та житлово-побутових умов проживання гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], встановлено, що гр. [PERSON] проживає у власному будинку, де [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] з дня реєстрації 12.02.2015 року і по даний час не проживають за вказаною адресою. В даний час останні проживають в смт. Рокитне Київської області. Той факт, що з 2015 року [PERSON] та її неповнолітні дочки [PERSON] та [PERSON] жодного разу не з'являвся за місцем своєї реєстрації в судовому засіданні підтверджується зокрема і показаннями свідків та довідкою виконавчого комітету Красносільської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 26.07.2017 року № 169/02-26 (а.с.7). Посилання відповідача на акт обстеження матеріально-побутових умов від 26.09.2017 року, складений депутатом Рокитнянської селищної ради Київської області [PERSON] та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 08.09.2017 року № 96774557, про те, що вона разом зі своїми дітьми винаймає житло в смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, і їй ніде приписатися не є підставами для відмови у позові, де, як підтвердив представник опікунської ради при Красносільській сільській , вона має батьків, бабу й тітку, у яких, зоерема, є житловий будинок у с.Красносіллі Чигиринського району Черкської області. Так, судом встановлено, що відповідач разом зі своїми дітьми у спірному будинку постійно не проживають з 2015 року по даний час, їх майно там не знаходиться, спірним житлом [PERSON] не цікавиться, будь які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрати по утриманню житла відповідач не несе, залишила житло [PERSON] добровільно та по даний час ним не цікавиться, діти [PERSON] та [PERSON] проживають з відповідачем [PERSON] у [ADDRESS], при цьому, будь-яких дій щодо поновлення порушеного права, за наявності його порушення, не вчиняла, з позовом про усунення перешкод у користуванні даним житловим будинком не зверталась. Таким чином, встановивши, що позивач є власником спірного житла, а відповідач, будучи на той час дружиною його внука, зареєстрована в ньому з його згоди, де у 27.07.2016 році рішенням Чигиринського районногосуду Черкаської області шлюб між внуком позивача та відповіачем - розірвано, їхніх спільних малолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишино проживати разом з матір'ю - [PERSON] (а.с.11) - відповідач не є членом сім"ї позивача. Так, відповідач разом зі своїми неповнолітніми дітьми в спірному будинку не проживають та не є членами сімї позивача, що визнається і самою [PERSON], оскільки у своєму запереченні підтвердила факт того, що вона постійно проживає в смт. Рокитне Київської області разом зі своїми дітьми. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Дана норма матеріального права визначає право власника, у тому числі будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захосту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом перешкод у користуванні своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Так, стаття 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що позивач, як власник, має право вимагати від відповідача, як особи, яка не є членом його сім"ї, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають з ним та ведуть з ним спільне господасртво, усунення порушень свого права власності. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином суд встановив, що відповідач разом зі своїми дітьми не проживають постійно без поважних на те причин у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], без поважних причин більше шести місяців, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до повного задоволення. Що стосується позовної вимоги про зняття відповідача та її неповнолітніх дітей з реєстрації у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], то суд виходить з того, що ці вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволеними бути не можуть. Так, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Оскільки відповідач та її неповнолітні діти визнаються втратившими право користування спірним житловим будинком на підставі рішення суду, а також те, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є окремою підставою для зняття зазначенних осіб з реєстрації без будь-яких інших рішень суду, тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial