Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 24015,11 грн., мотивуючи порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором б/н від 09.12.2008. Відзиву на заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 09.12.2008 між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Станом на 19.03.2019 відповідачем зобов`язання в повному обсязі не були виконані, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 11396,58 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3005,98 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Стосовно нарахування позивачем пені за прострочене зобов`язання в розмірі 6425,68 грн., штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штрафу (процентна складова) - 1131,67 грн., то суд зазначає наступне. Згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ №1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає застосуванню на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум штрафів, та включає м. Лисичанськ, в якому зареєстрована відповідач. На день розгляду справи судом проведення антитерористичної операції не припинено, З назви та змісту тесту Указу Президента України №116/2018 від 30 квітня 2018 р. неможливо зробити висновок про припинення проведення антитерористичної операції, затверджений цим Указом текст рішення РНБО зазначений для службового користування та не оприлюднений, тому суд вважає, що, виходячи з принципу правової визначеності, положення ст. 2 зазначеного Закону продовжують діяти. З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня відповідачу нарахована після квітня 2014 року, а штрафи під час подання позову до суду, тобто всупереч положенням вищевказаного Закону, а тому підстав для задоволення позову в даній частині немає. Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Договором між сторонами порядок погашення заборгованості у разі недостатності суми платежу встановлений не був, доказів того, що позивач порушував положення ст. 534 ЦК України, суду не надані, тому суд виходить з того, що сплачена відповідачем з 02 листопада 2015 р. сума в розмірі 1805,2 грн. була протиправно направлена позивачем на погашення заборгованості з пені за прострочення платежу. Тому суд зменшує розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту за рахунок платежів в розмірі 1805,2 грн. до 4811,18 грн. - 1805,2 грн. = 3005,98 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Суд вважає надані позивачем докази в частині задоволення позовних вимог достатніми та переконливими. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014, із змінами і доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 22.03.2019 про сплату судового збору в сумі 1921 грн. Враховуючи те, що задоволено 59,97 % позовних вимог (14402,56 грн. від 24015,11 грн. складає 59,97 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1152,02 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1921 грн. х 59,97 % / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial