Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми індексації заробітної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.03.2004 року [PERSON] була прийнята на посаду страхового агента Корюківського відділення Чернігівського обласного управління Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія, а з 01.07.2004 року була переведена на посаду страхового агента в Чернігівське обласне управління Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія та звільнена з даної посади з 13.02.2015 року. За весь час її роботи на посаді страхового агента Чернігівського обласного управління Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія їй була нарахована заробітна плата, але протягом всього часу роботи в даному товаристві не була проведена індексація заробітної плати в звязку із зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь суму індексації заробітної плати в звязку із зростанням споживчих цін на товари та послуги за травень 2009 року в розмірі 774,23 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження позивачці виплати заробітної плати в межах суми за один місяць, згідно приписів ч.2 ст.367 ЦПК України. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.172), у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.128). Представник позивача належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.173), у судове засідання 13.07.2016 року не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.2 ст.169 ЦПК України неявка представника в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду письмові пояснення, у яких просив справу розглянути без його участі, та заперечення проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.12-21, 147-152, 175-183). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 01.03.2004 року позивач [PERSON] була призначена на посаду страхового агента Корюківського районного відділення Чернігівського обласного управління АТ Українська пожежно-страхова компанія (а.с.135). 01.07.2004 року позивач переведена на посаду страхового агента Чернігівського обласного управління АТ Українська пожежно-страхова компанія (а.с.102). 13.02.2015 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.136). 22.02.2005 року з позивачкою був укладений Трудовий договір за № 8 (а.с.137). Згідно п.2.1.2 трудового договору за роботу по укладанню договорів страхування, приймання страхових платежів і обслуговування страхувальників компанія зобовязується виплачувати агенту комісійну винагороду в розмірі, встановленому наказом керівника структурного підрозділу АТ УПСК. Відповідно до п.2.1 Положення про оплату праці штатних працівників та страхових агентів районних відділень АТ УПСК в Чернігівській області на 2004 рік, затвердженого наказом начальника Чернігівського обласного управління АТ УПСК № 55 від 26.12.2003 року, оплата праці страхових агентів складається із ставок комісійної винагороди в межах розмірів, встановлених даним положенням за видами страхування. Конкретний розмір комісійної винагороди страховим агентам визначається і встановлюється начальником районного відділення, виходячи з фінансових можливостей відділення (а.с.139-140). Відповідно до п.2.1 Положення про оплату праці штатних працівників та страхових агентів районних відділень АТ УПСК в Чернігівській області на 2005 рік, затвердженого наказом начальника Чернігівського обласного управління АТ УПСК № 23 від 04.01.2005 року, оплата праці страхових агентів складається із ставок комісійної винагороди в межах розмірів, встановлених даним положенням за видами страхування. Конкретний розмір комісійної винагороди страховим агентам визначається і встановлюється начальником районного відділення, виходячи з фінансових можливостей відділення (а.с.141). У травні 2009 року позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 961,78 грн., проте індексація заробітної плати здійснена не була, що не заперечується стронами у справі (а.с.105). Згідно ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. У відповідності з п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), сума індексації грошових доходів громадян, у межах прожиткового мінімуму, визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Згідно п.5 вказаного Порядку, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Позивач була переведена на посаду страхового агента Чернігівського обласного управління АТ Українська пожежно-страхова компанія 01.07.2004 року та отримала заробітну плату за травень 2009 року у сумі 961,78 грн. у вигляді комісійної винагороди за наступними встановленими ставками: страхування будівель громадян 30%, страхування домашнього майна 25%, стахування тварин 20%, страхування здоровя 25%, страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів 20% (а.с.58). Останнє підвищення заробітної плати, а саме підвищення ставок комісійної винагоди позивачу за всіма видами страхування, що передувало місяцю, у якому слід провести індексацію, відбулося у січні 2009 року, коли ставки комісійної винагороди були встановлені у наступних розмірах: страхування будівель громадян 30%, страхування домашнього майна 25%, стахування тварин 20%, страхування здоровя 20%, страхування від нещасного випадку 25%, страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів 20% (а.с.56). Таким чином, січень 2009 року є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати позивачу за травень 2009 року. У відповідності з правилами п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), сума індексації заробітної плати визначається у межах прожиткового мінімуму. Прожитковий мінімум для працездатних осіб на травень 2009 року становив 669,0 грн. Грошовий дохід позивачки у травні 2009 року склав 961,78 грн., що перевищує встановлений розмір прожиткового мінімуму. А відтак, сума індексації заробітної плати позивачки становить: 669,0 грн. х 2,9% / 100 = 19,40 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивачки про те, що при підвищенні заробітної плати, якщо сума, на яку збільшувалася заробітна плата, не перевищувала суму індексації, яка мала нараховуватися у місяці підвищення, індексація має проводитись у загальному порядку, у звязку з чим липень 2004 року є базовим для проведення індексації заробітної плати позивачки (а.с.126-127), виходячи з наступного. Відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо сума збільшення грошових доходів менша від суми індексації, нарахованої відповідно до цього Порядку, подальша індексація проводиться за прикладом, наведеним у додатку 4. Разом з тим, індексація грошових доходів позивачу починаючи з липня 2004 року за весь період її роботи відповідачем не нараховувалася (а.с.1-3), що не оспорюється сторонами у справі, у звязку з чим наведені вище положення п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) застосуванню не підлягають. Згідно ст.2 Закону України Про оплату праці гарантійні і компенсаційні виплати передбачені чинним законодавством відносяться до додаткової заробітної плати та входять в структуру заробітної плати. У відповідності з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму заробітної плати, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи викладене вище, зясувавши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню частково. Інші доводи сторін вказаних висновків суду не спростовують. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, розяснень п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У відповідності з положеннями ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Відповідно до ст.47 ЦПК України учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу. За ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Згідно розяснень п.47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Враховуючи викладене вище, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу витрат за надані юридични послуги згідно укладеного нею з ПП «Юкос ЮА» договору № 1/11/15 від 11.11.2015 року щодо надання послуг в сфері права (а.с.7), оскільки судом у порядку, передбаченому ч.2 ст.56 ЦПК України, жодна особа до участі у справі, як особа, яка надавала правову допомогу, допущена не була. Крім того, позивачем кошти за надані юридичні послуги були перераховані юридичній особі ПП «Юкос ЮА» (а.с.171).

Outcome: partial