Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 23.11.2017 року о 08-20 год. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «HYUNDAI ELANTRA», державний номер [NUMBER], в м.Херсоні на пл.П. Дубинди, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з транспортним засобом «HYUNDAI ACCENT», державний номер [NUMBER], який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21074», державний номер [NUMBER], чим порушив п.2.3б, 13.1, 12.1 ПДР України, та внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Власником автомобіля «HYUNDAI ACCENT» є позивач на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ номер 460270, виданого МРЕВ ДАІ м.Херсон 07.07.2011 року. Власником автомобіля «HYUNDAI ELANTRA» є відповідач на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ номер 533264, та підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України від 06.06.2018 року. Винним у вказаному ДТП визнаний відповідач, що підтверджується постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2018 року. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача був значно пошкоджений. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, яка спричинена власнику транспортного засобу FАВэ-707, від 06.12.2017 року вартість відновлювального ремонту легкого автомобіля «HYUNDAI ACCENT», державний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження 23.11.2017 року в результаті його пошкодження 23.11.2017 року в результаті ДТП складає 35154,41 грн. Після ДТП за участю відповідача будь-яка сума матеріального збитку позивачу не відшкодовувалась. Крім того, [PERSON] було заподіяно моральну шкоду. Вона полягає у душевних та фізичних стражданнях. Під час ДТП внаслідок якого був пошкоджений автомобіль позивача він переживав сильний емоційний стрес, після ДТП позивач не міг використовувати автомобіль за призначенням, і вимушений був вишукувати можливості для використання іншого транспортного засобу, що призвело до додаткових затрат часу та грошових коштів. Крім того, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. На підставі викладеного моральну шкоду, заподіяну позивачу неправомірними діями відповідача, оцінює в розмірі 20000 грн. Позивач запропонував відповідачеві добровільно відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду, однак відповідач відмовився. Окрім того, позивач був змушений здійснити витрати на правову допомогу та скористатися послугами адвоката, вартість послуг складає 7000,00 грн. У звFязку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в сумі 35154,41 грн. і моральну шкоду в сумі 20000 грн., завдано внаслідок ДТП, що мало місце 23.11.2017 року; стягнути з відповідача нас свою користь грошові кошти в сумі 7000 грн. в якості витрат на правову допомогу та суму сплаченого судового збору в сумі 1057,20 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.06.2018 року в якості забезпечення позову накладено арешт на легковий автомобіль марки Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], [INFO] Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 20.09.2018 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 14.06.2018 року змінено, зазначивши про накладення арешту на легковий автомобіль марки Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] О,Г. в межах ціни позову F 63211,61 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.07.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання представник позивача не зFявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Позивач в судове засідання не зFявився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Відповідач в судове засідання не зFявився, надав до суду відзив, в якому зазначив, що позовна заява не ґрунтується на вимогам закону та не підтверджена доступними доказами. Позивачем не надано до суду жодного платіжного документу, на підтвердження того факту, що пошкоджені деталі було саме замінено на нові, а не відремонтовано пошкоджені деталі. Крім того, відповідно до зазначеного висновку ВТВ (величина втрати товарної вартості) для зазначеного автомобіля не нараховується в звFязку з тим, що КТС раніше було аварійно пошкоджено. В частині відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, вважає також позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, так як позивачем не підтверджено яких саме душевних та фізичних страждань він зазнав внаслідок зазначеної ДТП. В звFязку з викладеним, просить в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕ 460270 від 07.07.2011 року, власником транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», державний номер [NUMBER], є [PERSON] Власником автомобіля «HYUNDAI ELANTRA» є [PERSON], що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України від 19.02.2018 року. 23.11.2017 року о 08-20 год. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «HYUNDAI ELANTRA», державний номер [NUMBER], в м.Херсоні на пл.П. Дубинди, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з транспортним засобом «HYUNDAI ACCENT», державний номер [NUMBER], який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21074», державний номер [NUMBER], чим порушив п.2.3б, 13.1, 12.1 ПДР України, та внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 340 грн. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП 23.11.2017 року та провина в ньому [PERSON] щодо порушення Правил дорожнього руху України підтверджуються постановою від 22.01.2018 року, яка набрала законної сили та є обов'язковою для суду. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, яка спричинена власнику транспортного засобу FАВэ-707, від 06.12.2017 року вартість відновлювального ремонту легкого автомобіля «HYUNDAI ACCENT», державний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження 23.11.2017 року в результаті його пошкодження 23.11.2017 року в результаті ДТП складає 35154,41 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ст.1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частина 2 статті 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року F 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України під майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи встановлені судом обставини та вказані норми, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення майнової шкоди в розмірі 35154,41 грн. підлягає до задоволення. Доводи сторони відповідача щодо безпідставного зарахування експертом ВТВ при визначенні вартості відновлювального ремонту суд до уваги не приймає, оскільки з висновку від 06.12.2017 року вбачається, що ВТВ не зараховувалась (ВТВ=0 гривень). Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, враховуючи, що діями відповідача було пошкоджено транспортний засіб позивача внаслідок чого змінився звичаєвий уклад життя позивача, він вимушений був вживати додаткових зусиль та затрат для організації свого життя, для сплати витрат для захисту своїх порушених прав та інтересів, оскільки відповідач добровільно не відшкодував завдані збитки, вважає, що розмір моральної шкоди в 5000,00 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем в результаті пригоди. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода у розмірі 5000,00 грн., а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повFязаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, повFязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повFязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повFязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повFязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, повFязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повFязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, повFязаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись лише на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Під час розгляду справи позивачем понесені наступні судові витрати: - на сплату судового збору за подачу позову до суду - 704,80 гривень згідно квитанції F37189 від 06.06.2018 року; - на сплату судового збору за подачу до суду заяви про забезпеченння позову - 352,40 гривень згідно квитанції F37202 від 06.06.2018 року; - на отримання правничої допомоги - 7000,00 гривень згідно квитанції F3 від 24.04.2019 року. Судом встановлено, що 26.02.2018 року між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Предметом договору є представлення та захист інтересів клієнта в судах загальної юрисдикції тощо. Згідно акту від 24.04.2019 року приймання - передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 26.02.2018 року адвокатом позивача були виконані наступні роботи: - надання консультацій з приводу ДТП, що мало місце 23.11.2017 року о 08-20 години за участю клієнта на авмтомобілі HYUNDAI ACCENT та громадянина [PERSON] на автомобілі HYUNDAI ELANTRA (щодо правової позиції по справі, порядку збирання доказів та подання позовної заяви, заяви про забезпечення позову); -підготовчка запиту до Херсонського місьткого суду з метоб отримання рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, отримання рішення; - складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову; - отримання ухвали про забезпечення позову та подання її до ДВС Суворовського ГУЮ, сплата авансового внеску, супроводження дій державного виконавця; - участь в суді апеляційної інстанції по апеляційній скарзі відповідача на ухвалу суду про забезпечення позову від 14.06.2018 року; - оформлення та копіювання додатків; - сплата судового збору; - оформлення та направлення позову з додатками до Херсонського міського суду; - участь в судових засіданнях1-ї інстанції (2 засідання). Всього на суму 7000,00 гривень. Згідно розFяснень,наведених у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року F10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, повFязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повFязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року у справі F 372/1010/16-ц дійшов висновку про те, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Таким чином, судові витрати, понесені позивачем на отримання правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача в сумі 7000,00 гривень. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням того, що судом задоволено заявлену позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в частині 5000,00 гривень, загальна сума понесеної позивачем моральної та матеріальної шкоди становить 40154,41 гривень, що складає 72,80% від заявленої позивачем суми понесеної шкоди, що становить 55154,41 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 513,09 гривень, що відповідає 72,80% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду F 704,80 гривень. Тому, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат в розмірі 7865,49 гривень, яка складається із наступного: - судовий збір - 513,09 гривень; - судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову - 352,40 гривень; - витрати на правничу допомогу - 7000,00 гривень.

Outcome: partial