Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із указаним позовом. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) після смерті його баби. В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла його баба [PERSON] , якій на праві власності належала середня земельна частка (пай) площею 2,24 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області. Позивач фактично прийняв указану спадщину та є єдиним спадкоємцем за законом після смерті баби, оскільки його батьки померли, однак він не може оформити своїх спадкових прав через втрату оригіналу сертифікату на право приватної власності на землю, а тому просить заявлений позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач Тур`янська сільська рада Буського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, направивши письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, повідомивши про повне визнання ними позову. Третя особа Відділ Держгеокадастру в Буському районі Львівської області явку свого представника до суду не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що спадкодавиці [PERSON] було передано в приватну власність земельну ділянку площею 2,24 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області, що підтверджується долученою копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1570 від 10.04.1997. Проте, згідно листа відділу в Буському районі Головного управління Держгеокадастру в Львівській області №31-13-0.20-598/102-18 від 01.03.2018 вбачається, що на підставі розпорядження голови Буської РДА №111 від 06.03.2000, - [PERSON] розрахована частка 1,5773 умовних кадастрових гектари, з них ріллі - 1,1621 га, кормових угідь - 0,4152 га. Позивач [PERSON] є онуком померлої баби [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження позивача № [NUMBER] від 21.11.1960 та наявні у справі витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. [PERSON] померла [INFO] в селі Гутисько-Тур`янське Буського району Львівської області, про що вбачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00019480023 від 30.01.2018. Як убачається із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори №185/01-16 від 23.03.2020, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Разом із тим, оскільки спадкодавець померла до [INFO] , а тому спірні відносини регулюються положеннями ЦК УРСР 1963 року. Так, відповідно до положень статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). Згідно положень статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. В силу вимог статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно частини першої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відтак, суд вважає, що позивач є спадкоємцем майна померлої баби за законом в розумінні норми статті 529 ЦК УРСР та кореспондуючих норм ч. 1 ст. 1265, ч. 1 ст. 1266 ЦК України, який прийняв спадщину, оскільки проживав за місцем її відкриття в селі Гутисько-Тур`янське Буського району Львівської області, про що слідує з копії його паспорта. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №97 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що позови громадян, пов`язані з розпаюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно - земельну частку (пай), яка належала померлому спадкодавцю в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] . Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Разом із тим, оскільки на підставі розпорядження голови Буської РДА №111 від 06.03.2000, [PERSON] розрахована частка площею 1,5773 умовних кадастрових гектари, з них ріллі - 1,1621 га, кормових угідь - 0,4152 га. а тому заявлений позов слід задовольнити частково саме в межах вказаних площ ділянки. Ураховуючи наведене та

Outcome: partial