Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] Акціонерне Товариство« Акціонерно-комерційний Банк «Капітал» звернулось до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог вказало, що 01.06.2007 року між ВАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 114, згідно умов якого банку надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 11000 доларів США зі строком користування з 01.06.2007 року до 30.05.2017 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15% процентів річних. Згідно п. 4.4.2 кредитного договору позичальник зобов»язаний щомісяця сплачувати проценти за кредит. 01.06.2007 року банк перерахував кредитні кошти позичальнику. Позичальник в порушення умов кредитного договору не виконав взяті на себе кредитні зобов»язання відносно щомісячної сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим графіком, внаслідок чого у нього станом на 18.02.2016 року утворилась заборгованість з повернення кредитних коштів, у розмірі 6600,28 доларів США, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами- 4236,62 доларів США. 01.06.2007 року між [PERSON], ВАТ АКБ «Капітал» та [PERSON] укладено договір поруки № 114-ПР, згідно якого поручитель, в даному випадку [PERSON] та боржник [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про неналежне виконання основного договору як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. У зв»язку з невиконанням з боку боржника зобов»язань по кредитному договору просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 114 від 01.06.2007 року у розмірі 10846,90 доларів США, та солідарно стягнути понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] просила справу слухати без участі представника . Відповідачі в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Красноармійського міськрайонного суду у розділі «Інформація для учасників процесів( зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет . Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений відповідач про день і час слухання справи не повідомив причини своєї неявки в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено,що 01.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 114.( а.с. 8-9). Згідно п. 1.1 Кредитного договору банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 11000 доларів США зі строком користування з 01.06.2007 року по 30.05.2017 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15% процентів річних. Згідно умов п. 4.4.1 кредитного договору позичальник зобов»язаний забезпечити повернення отриманих кредитних коштів не пізніше строку закінчення кредитного договору, тобто до 30.05.2017 року ( а.с. 8). Відповідно до п. 4.4.2 кредитного договору позичальник зобов»язаний щомісяця, в останній робочий день поточного місяця сплачувати проценти за кредит. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 114 станом на 18.02.2016 року у відповідача [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість з повернення кредитних коштів, у розмірі 6600,28 доларів США, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами- 4236,62 доларів США, а всього 10846,90 доларів США. ( а.с. 6-7). Згідно договору поруки № 114-ПР від 01.06.2007 року згідно якого поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов»язань за основним договором в повному обсязі у розмірі невиконаних боржником зобов»язань зі сплати заборгованості всіх видів, що виникають з основного договору. Тобто в даному випадку боржник і поручитель за виконання зобов»язань відповідають перед кредитором як солідарні боржники ( а.с. 14-15). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти ( кроедит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником ( частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитром як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ( частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов»язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строк виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Отже порука - це строкове зобов»язання, і незалежно від того, встановлений її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб»єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов»язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( статті 251,252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов»язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов»язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов»язків, що випливають із зобов»язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов»язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов»язки сторін кредитного договору. Як установлено судом, боржник [PERSON] зобов»язався повернути кредит з відповідними процентами до 30.05.2017 року, сплачуючи його частинами згідно з графіком платежів ( а.с. 8-10). Погашення відсотків, відповідно до п. 3.1 Договору здійснюється позичальником щомісяця, в останній робочий день поточного місяця. Отже, строк виконання боржником кожного щомісячного зобов»язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строк. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов»язання боржника про повернення щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов»язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов»язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила ( з урахуванням ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов»язань за кредитним договором передбачений частиною 4 ст. 559 ЦК України строк пред»явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як зазначалось вище, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.. ( ст. 559 ЦК України). У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Виходячи з положень другого речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою\~статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 07.12.2009 року повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів (а.с. 8), змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання. В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої\~статті 1050 ЦК України\~строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою\~ строк обчислюється від цієї дати. Водночас у разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений ч. 4\~ст. 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги до поручителя обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника. Одночасне направлення боржнику та поручителю вимоги про дострокове повернення кредиту у зв'язку з наявністю заборгованості не є вимогою кредитора до поручителя в сенсі ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~(постанова Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі N 6-28 цс 14). Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 17.09.2014 у справі N 6-53цс14, словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Отже, існють три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки ( перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України), протягом шести місцяів від дня настання строку виконання основного зобов»язання, якщо кредитор не пред»явить вимоги до поручителя ( друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України) ; протягом одного року від дня укладення договору поруки ( якщо строк основного зобов»язання не встановлено або встановлено моментом пред»явлення вимоги), якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя( третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою\~статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що останній платіж по погашенню заборгованості відбувся 19.08.2013 року, з позовом до суду з вимогами до поручителя банк звернувся 27.03.2016 року, тобто за межами строку , передбаченого зазначеними положеннями ЦК України, суд приходить до висновку припинення договору поруки від 01.06.2007 року, і як наслідок часткове задоволення позовних вимог , а саме про стягнення заборгованості за кредитним договором саме з [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 4305,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial