Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Балковий О.С. (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі з 26 травня 2001 року по 2016 рік. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , 2001 року народження та донька [PERSON] , 2008 року народження. Згідно рішення Тячівського районного суду від 07 серпня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей:\~доньки[PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну з них, і до досягнення ними повноліття. На даний час донька [PERSON] є повнолітня та навчається у національному університеті «Львівська політехніка», 79000 м. Львів, Степана Бандери, 12, з денною формою навчання. Оскільки відповідач є працездатною особою, однак матеріальної допомоги на навчання не надає, вважає, що вона може і надалі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Просить стягувати з [PERSON] аліменти в сумі 2000 грн. 00 коп. на утримання доньки[PERSON] , [INFO] , починаючи з 11 грудня 2019 року і до закінчення нею навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох річного віку. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, позовні вимоги визнали частково, крім того відповідач зазначила, що згідна сплачувати на навчання доньки [PERSON] не більше ніж 500 гривень в місяць. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , і її батьком значиться [PERSON] , а матір`ю відповідач у справі [PERSON] (а.с.4). \~ \~ \~ \~ Згідно рішення Тячівського районного суду від 07 серпня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей:\~доньки[PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну з них, і до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~ Рішення Тячівського районного суду від 02 березня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання дітей:\~доньки[PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] .. Згідно довідки про навчання від 06 грудня 2019 року, [PERSON] навчається на другому курсі у національному університеті «Львівська політехніка». Навчання розпочато 01 вересня 2018 року, і триває до 30 червня 2022 року. Вартість навчання згідно з умовами контракту пр надання освітніх послуг складає 13200 грн. 00 коп. на рік (а.с.10,11). V. Оцінка Суду. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 8 ст.7 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч.2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма, викладена і в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 1 статті 199 СК України вказує, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України). Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що відомості про доходи відповідача в матеріалах справи відсутні, як і відсутні відповідні належні докази щодо надання нею матеріального утримання іншим особам. Однак, суд бере до уваги, що остання є фізично здоровою особою працездатного віку, а, відтак, може працювати і допомагати матеріально своїй повнолітній доньці, яка навчається, як цього вимагає закон. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Тому, виходячи з вищенаведеного, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на повнолітню доньку у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн., щомісячно до закін чення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 840 гривень 80 копійок судового збору. З урахуванням вище викладеного,

Outcome: partial