Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] Сергійвич з позовною заявою до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення заборгованості, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він з Державним підприємством «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ "Шахта «Стаханова» знаходився в трудових відносинах з 2014 року, працюючи з 01.08.2014 року прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці ПР-1. Наказом № 294 к від 03.12.2015 року позивача було звільнено з ДП «Красноармійськвугілля» ВП «Шахта «Стаханова» по статті 38 ч. 1 КЗпП України, про що було зроблено відповідну запис у трудовій книжці. За час роботи на підприємстві, відповідач по справі не виплатив заробіток, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по заробітній платі, чим відповідач порушив положення статті 34 Закону України "Про оплату праці та статтю 115 КЗпП України. Після звільнення з підприємства, відповідач по справі не провів у день звільнення остаточний розрахунок, у звязку з чим порушив норми діючого законодавства. У зв'язку з тим, що відповідач по справі порушив строки проведення з позивачем остаточного розрахунку при звільнені, вважає, що відповідач по справі зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Після звільнення з підприємства, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити йому заборгованість по заробітній платі. Відповідач по справі частково почав погашати суму заборгованості. Так, як зазначає відповідач по справі у наданому ним заперечені, то станом на 10.03.2016 року ним було виплачено грошову суму у розмірі 1 618,41 грн. та залишилась не виплачена сума заборгованості по з/п у розмірі 4 880,71 грн. 21 березня 2016 року відповідач по справі ще сплатив суму у розмірі 4001,74 грн. Однак, до сьогоднішнього дня відповідач по справі так і не виплатив заборгованість по заробітній платі у розмірі 878,97 грн. ( станом на 06.04.2016 року), у зв'язку з чим вважає, що має право на стягнення даної суми боргу в судовому порядку. Крім того, вважає, що відповідач по справі повинен сплатити йому суму у розмірі 48 614.94 грн., що є сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку, яку він розрахував наступним чином: 565,29 грн. * 86 днів, де: -565,29 грн- розмір середньоденної заробітної плати визнана відповідачем по справі; -86- кількість днів порушення строків розрахунку при звільнені, з яких 20 днів у грудні 2015 року, 19 днів у лютому 2016 року, 21 день у березні 2016 року, 4 дні у квітні 2016 року. Крім того, відповідач по справі порушуючи терміни виплати заробітної плати спричинив моральні страждання, які виявились в тому, що затримуючи заробітну платню, а у подальшому і розрахунок при звільнені, відповідач тим самим поставив позивача та його сімю в скрутне матеріальне становище. У звязку з цим він дуже переживає і це все порушує його нормальне співіснування та породжує душевну біль. Моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 гривень і вважає, що ця сума ледь компенсує те, що він змушений був пережити та переживає. На підставі вище Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 878,97 грн. Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 48 614.94 грн. Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та винести рішення на підставі поданих документів. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами по заробітній платі в сумі 486,41 гривень погоджується, проти моральної шкоди заперечує в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] відповідно до трудової книжки працював у ВП «Шахта «Родинська» ДП «Красноармійськвугілля» з 01.08.2014р. на посаді прохідними 5 розряду з повним робочим днем у шахті. Звільнений 03.12.2015р. за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.3-5). Згідно довідки від 04.02.2016 р. середньоденна заробітна плата позивача складає 565,29 гривень. Середньомісячна заробітна плата 11871,09 гривень. Станом на 16.05.2016 року, тобто на день розгляду справи, заборгованість по заробітній платі складає 486,41 гривень. Стаття 43 Конституції України передбачає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини 1\~ст.47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в\~ст.116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Станом на 16 травня 2016 року [PERSON] не в повному обсязі виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 486,41 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. ДП «Красноармійськвугілля», у звязку з порушенням вимог закону про оплату праці має відповідати перед позивачем відповідно до ст.117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до статті 117 \~КЗпП\~України та Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст117\~КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому його вини. Позивач [PERSON] з 23.12.2015р. працює у ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка». За твердженням відповідача середній заробіток за весь період затримки розрахунку необхідно стягувати за період з 3.12.2015р. по 23.12.2015р., оскільки позивач працевлаштувався на іншу роботу. Неможливо погодитись з такою позицією, оскільки законом № 3248-IV від 20 грудня 2005 р. із ст. 117 КЗпП виключена частина третя. У зв'язку з цим право працівника на виплату середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні не ставиться в залежність від отримання заробітної плати за новим місцем роботи. Позивач просив суд стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 48614,94 гривень. На день розгляду справи заборгованість складає 111 робочих днів, що відповідає: 111 днів*565,29 гривень = 62747,19 гривень. Відповідач не довів відсутність своєї вини в затримці розрахунку при звільненні. Саме цю суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача як середній заробіток за час затримки розрахунку, оскільки станом на 16.05.2016 р. повний розрахунок з позивачем проведено не було, і це не є виходом за межі позовних вимог. Згідно\~до ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд бере до уваги доводи позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки неправомірні дії відповідача змусили позивача вживати додаткових зусиль для\~організації свого життя, порушили його нормальні життєві звязки, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача,\~та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500,00 гривень. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, законні та підлягають часткову задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі\~ст.43 Конституції України, ст.ст.47,\~115,\~116,\~117 КЗпП України,\~Закону України «Про оплату праці»,\~\~

Outcome: partial