Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: припинити стягнення аліментів на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.09.2014 року, яким «з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрованої за адресою [ADDRESS], працюючої тістомісом в АЗТ «ДЗПТ» на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2014 року, на користь батька [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], інваліда третьої групи, до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина; стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати, які складаються з оплати за юридичні послуги при зверненні до суду. На обґрунтування позову зазначила, що з 2002 року вона та [PERSON] проживали однією сім'єю, без реєстрації фактичних шлюбних відносин. 17 вересня 2004 року у них народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] 15 жовтня 2004 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 03.10.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після припинення нею з [PERSON] подружніх стосунків восени 2011 року син за його бажанням більший час проживав з батьком, декілька раз на тиждень та на канікулах проживав з нею. Вони з відповідачем не вирішували питання в судовому порядку про місце проживання дитини. Вона погодилась з бажанням сина проживати з батьком. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.09.2014 року з неї, [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2014 року до повноліття дитини. З 01 червня 2015 року син [PERSON] перейшов проживати до неї, де проживає по теперішній час і знаходиться на її утриманні. Після повернення сина до неї відповідач агресивно поводив себе не тільки по відношенню до неї, а і по відношенню до сина. Він в будівлі навчального закладу, де навчається дитина, застосовував до нього фізичне насильство, в результаті чого педагоги викликали до шкоди працівників поліції. На протязі півроку дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, але відповідач продовжує отримувати аліменти, стягнути з неї рішенням суду на утримання сина. Він не надає дитині ніякої матеріальної допомоги зі свого боку. За рахунок отримуваних ним аліментів на утримання дитини він поліпшує своє матеріальне становище. Відповідач не працює, є інвалідом третьої групи, у нього немає батьків, з нього не стягуються аліменти на утримання будь-кого за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 15 жовтня 2004 року, який 03 жовтня 2014 року було розірвано, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 03.10.2014 року (а.с.12-13). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Крім того, судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.09.2014 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2014 року до повноліття дитини (а.с.14). З матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON] з 2014 року по теперішній час проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом про проживання від 18.12.2015 року, який складений сусідами позивача по місцю її реєстрації, а також затверджений начальником ТОВ "Крона-Сервіс 2" [PERSON] та довідкою про склад сім'ї від 18.12.2015 року, виданою ТОВ «Інфо-Ком» (а.с.10,11). Згідно довідки від 24.12.2015 року, виданої ТДВ «Дніпродзержинський завод продтоварів», [PERSON] працює в ТДВ «Дніпродзержинський завод продтоварів», загальна сума доходу за період з червня 2015 року по листопад 2015 року, за винятком податку на доход фізичної особи і аліментів, становить 6529,72 грн. (а.с.15). З доводів позовної заяви вбачається, що відповідач має можливість надавати неповнолітній дитині матеріальну допомогу, але матеріальної допомоги не надає та продовжує отримувати аліменти, які стягнуті з позивача за рішенням суду на утримання сина. На теперішній час між сторонами не досягнуто домовленостей щодо умов та порядку утримання їх неповнолітньої дитини, а тому вказаний спір підлягає вирішенню судом. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині припинення стягнення з неї аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст. 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Припинення стягнення аліментів на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, і на підставі якого видано виконавчий лист, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. З вимогою про звільнення від обов'язку утримувати дитину позивач [PERSON] до суду не зверталась. Таким чином, позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.09.2014 року не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на законі. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в зв'язку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати дитину і має можливість це робити. Розмір аліментів який просить стягнути позивач, суд вважає обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 300,00 грн., а також стягнути судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial