Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що в грудні 2014 року близько 21 години неповнолітній [PERSON], [INFO] маючи умисел на таємне викрадення чужого майна і реалізуючи його, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до його будинку, який розташований в [ADDRESS] звідки таємно викрав матеріальні цінності на загальну суму 5435 гривень 90 копійок, чим заподіяв йому майнову шкоду. В ході проведення кримінального провадження позивачу було повернено матеріальні цінності викрадені у нього на загальну суму 4235 гривень 90 копійок, однак не повернено обігрівач «УФО» вартістю - 640 гривень та телевізор «Сатурн» вартістю 800 гривень, а також не відшкодовано вартість даного майна. Вартість вказаного майна визначена товарознавчою експертизою. До кримінального провадження позивача залучено в якості потерпілого. Таким чином діями [PERSON] позивачу була заподіяна майнова шкода в розмірі 1200 гривень. Докази заподіяння позивачу шкоди містяться в матеріалах кримінального провадження. Крім майнової шкоди позивачу була заподіяна також і моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях внаслідок отриманих переживань за викрадення речей та пошкодження майна здійсненого при крадіжці. Також моральну травму позивач отримав і від того, що відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду. Це матеріальні цінності позивача, якими він бажає користуватися тоді, коли настане необхідність, однак був позбавлений цієї можливості із-за протиправних дій [PERSON] Крім цього, протиправні дії спричинили порушення звичного життєвого укладу позивача, тому що у нього з'явилася необхідність відстоювати свої права у судовому порядку, витрачати на це багато свого часу. Також позивача турбують щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Моральну шкоду позивач оцінює в шість тисяч гривень. Ця сума обумовлена глибиною його душевних страждань, необхідністю захищати свої права у судовому порядку. Позивач був змушений прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму життя. Позивач просить стягнути з законного представника [PERSON] - [PERSON], 1200 гривень майнової шкоди, 6000 гривень моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням. А також 250 гривень сплачених за надання правової допомоги. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, оскільки як вбачається з судових повісток, направлених за вказаною в позовній заяві адресою, відповідачка повідомлялася про розгляд справи. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України фізичним особам, які не мають статусу підприємців, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вироку Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 червня 2015 року, [PERSON] визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді тридцяти діб арешту. У вироку зазначено, що в грудні 2014 року близько 21 години неповнолітній [PERSON], маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, шляхом пошкодження вхідних дверей таємно проник до дачного будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] звідки таємно викрав:телевізор марки « Самсунг» вартістю - 640 гривень;обігрівач « УФО»» вартістю - 400 гривень;бензокосу « Олео-Мак « вартістю - 2793 гривні; болгарку « Арсенал» вартістю - 802 гривні,90 копійок;.телевізор марки «Сатурн»- вартістю 800 гривень. Своїми злочинними діями [PERSON] заподіяв [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 5435 гривень 90 копійок Згідно повідомлення виданого адресно довідковим підрозділом територіального органу ДМС України в Житомирській області, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Як вбачається з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди " обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні ,в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість моральних страждань позивача, зміні способу життя, необхідності відновлення становища, що існувало раніше, та з врахуванням викладених обставин суд погоджується із розміром відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., який, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних обставин не може вважатися завищеним чи надмірним. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч.1, 2 ст. 1179 Цивільного Кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. У відповідності до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно ст.61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача кошти сплочені за надання правової допомоги, а також необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Зазначені обставини у їх системному зв'язку свідчать, що заподіяння відповідачем матеріальної та моральної шкоди позивачу, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та сума завданої матеріальної шкоди підлягає стягненню, а моральної частковому стягненню.

Outcome: partial