Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 09.06.2007 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Актовим записом № 474 від 11.11.2009 року шлюб між сторонами було розірвано у відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області. Позивачка зазначає, що відповідач, починаючи з народження дитини проживає окремо та жодного з покладених на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка з'явилась. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав частково. Суд вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 11.11.2009 року, актовий запис № 474, шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.11.2007 року, актовий запис № 63, батьком якого є відповідач [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає та перебуває на утриманні позивачки, про що стверджується довідкою виконкому Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 110 від 13.03.2014 року. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та абз.3 абз. 1 п.17 пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2014 року становить 1 286 грн. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи дані про особу відповідача, його стан здоров'я та матеріальне становище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.03.2014 року. В решті позову відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: partial