Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Приватного підприємства «СЛАВІЯ ЛЮКС», Приватного підприємства «ЛАВ ЛАСС» про визнання договорів недійсними, стягнення грошових коштів та моральної шкоди. Просить суд визнати договір № 004226 від 19 серпня 2014 року та додатків до нього, укладений з відповідачем Приватним підприємством «СЛАВІЯ ЛЮКС» недійсним; визнати договори № 004226 від 19 серпня 2014 року та від 20 серпня 2014 року укладені з відповідачем Приватним підприємством «ЛАВ ЛАСС» недійсними; стягнути з Приватного підприємства «ЛАВ ЛАСС» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 25 250, 00 грн.; стягнути з Приватного підприємства «СЛАВІЯ ЛЮКС» та Приватного підприємства «ЛАВ ЛАСС» солідарно на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивувала тим, що 19 серпня 2014 року позивач прочитавши в газеті «Метро» оголошення, звернувся до Приватного підприємства «Славія Люкс» (надалі ПІІ «Славія Люкс») для того, щоб укласти з ними договір про надання безвідсоткової позики. Коли прийшов до офісу цього підприємства, яке знаходилось за адресою: м.Київ, бульвар Дружби Народів, буд.23, працівники цього підприємства розповіли про «умови програми», відповідно до якої мав отримати безвідсотковий кредит, а також запевнили мене, що у разі підписання договору зможе отримати кредит у той же день. Працівники йому сказали, що мають перевірити через певні комп'ютерні програми, чи є у позивача кредити в інших банках або інша заборгованість. Через декілька годин після того, як позивач перший раз звернувся до ПП «Славія Люкс», мені зателефонувала працівниця цього підприємства та сказала, що він пройшов перевірку їх службою безпеки і буде наданий кредит. В той же день, 19 серпня 2014 року, позивач уклав договір № 004226 про надання безвідсоткової позики з ПП «Славія Люкс». Від імені підприємства договір зі мною підписувала [PERSON] Відповідно до додатку № 1 до Договору, який є його невід'ємною частиною, позивач мав отримати грошові кошти у розмірі 280 000 гри. (двісті вісімдесят тисяч гривень) та здійснювати щомісячні платежі, яких мало бути 90 (дев'яносто), у розмірі по 3111 гри. 12 коп. (три тисячі сто одинадцять гривень 12 копійок). Працівники позивачу пояснили, що в цьому договорі зазначено, що кошти позивач отримає в день його підписання, але примірник договору йому не віддали. Крім цього, 19 серпня 2014 року не отримав жодних коштів від підприємства, натомість працівник підприємства запевнила мене, що я зможу отримати кошти після сплати одноразового загального платежу в розмірі 14 000 грн. 00 коп. (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок), що є обов'язковою умовою користування позикою. 19 серпня 2014 року у відділені ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач сплатив 14 000 гри. 00 коп. (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок) відповідно до квитанції, копія якої додається, та комісію банку в розмірі 140 грн. 00 коп. (сто сорок гривень 00 копійок), однак, як виявилося потім, рахунок, на який позивач сплачував ці кошти, належить іншому приватному підприємству, а саме Приватне Підприємство «Лав Ласе», в особі того ж представника, [PERSON] На наступний день 20 серпня 2014 року, після сплати коштів, на мобільний номер прийшло смс-повідомлення з текстом про те, що позивач входить до складу клієнтів компанії. В цей же день, 20 серпня 2014 року працівник підприємства зателефонувала на мобільний номер позивача і повідомила, що оскільки він хоче взяти кредит на велику суму, то повинен доплатити ще 11 000 грн. 00 коп. (одинадцять тисяч гривень 00 копійок). Між мною та ПП «Лав Ласе» 20 серпня 2014 року був укладений договір № 004226 на суму 11 000 грн. 00 коп. (одинадцять тисяч гривень 00 копійок). 20 серпня 2014 року у Філії Головного управління по м.Києву та області 10026/033, я сплатив 11 000 грн. 00 коп. (одинадцять тисяч гривень 00 копійок) відповідно до копії квитанції, що додається та 110 грн. 00 коп. (сто десять гривень 00 копійок) комісію банку. Коли позивач підписував вказаний договір, йому було повідомлено, що це додаткова угода про внесення першого внеску по кредиту. Лише через деякий час, коли перечитував документи, він побачив, що у договорі написано: «За цим договором Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання за обумовлену плату надати інформаційні, консультаційні послуги та послуги з пошуку інформації». Ніяких консультацій та інформації мені не надавалося, та й я не уявляю, за яку інформацію по кредитуванню можна брати 14 000 грн. та 11 000 грн. Як виявилось потім, в Договорі та в його додатках взагалі відсутні будь-які дані ПП «Славія Люкс», ні коду ЄДРПОУ, пі адреси, ні контактних даних, ні даних банківського рахунку. Лише на додатку № 1 вказано адресу для кореспонденції: м.Київ, 04107, а/с 93. Відповідно до інформації, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, адресою реєстрації приватного підприємства ПП «Славія Люкс» є: 03150, м.Київ, вул.Літня, буд.25. Працівники підприємства умисно ввели позивача в оману, та не повідомили його про те, що необхідно буде сплатити кошти у розмірі 25 000 гри. 00 коп. (двадцять п'ять тисяч 00 копійок), і навіть після їх сплати він так і не зможе отримати довгоочікуваний кредит. Також, свідомо вводили позивача в оману щодо обставин такого кредиту та замовчували існування обставин, які б могли перешкодити вчиненню правочину. Крім цього, порушили законодавство про захист прав споживачів, не надавши інформацію про умови надання кредиту та про те, що вони взагалі не мають права його надавати. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Приватного підприємства «СЛАВІЯ ЛЮКС» у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача Приватного підприємства «ЛАВ ЛАСС» у судове засідання не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 19 серпня 2014 року, позивач уклав договір № 004226 про надання безвідсоткової позики з ПП «Славія Люкс». Від імені підприємства договір зі мною підписувала [PERSON] Відповідно до додатку № 1 до Договору, який є його невід'ємною частиною, позивач мав отримати грошові кошти у розмірі 280 000 гри. (двісті вісімдесят тисяч гривень) та здійснювати щомісячні платежі, яких мало бути 90 (дев'яносто), у розмірі по 3111 гри. 12 коп. (три тисячі сто одинадцять гривень 12 копійок)(а.с. 9-14). 19 серпня 2014 року у відділені ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач сплатив 14 000 гри. 00 коп. (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок) відповідно до платіжного доручення № @2PL447975(а.с. 8). Між позивачем та ПП «Лав Ласс» 20 серпня 2014 року був укладений договір № 004226 на суму 11 000 грн. 00 коп. (одинадцять тисяч гривень 00 копійок). 20 серпня 2014 року у Філії Головного управління по м.Києву та області 10026/033, я сплатив 11 000 грн. 00 коп. (одинадцять тисяч гривень 00 копійок) відповідно до копії квитанції, що додається та 110 грн. 00 коп. (сто десять гривень 00 копійок) комісію банку(а.с. 15,16,18). Частиною 1 ст. 227 ЦК визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. З ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі иедійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст. 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей ,229 - 233 Цивільного кодексу України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Відповідно до п. 20 Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено в судовому засіданні, працівники підприємств умисно ввели позивача в оману, та не повідомили його про те, що необхідно буде сплатити кошти у розмірі 25 000 гри. 00 коп. (двадцять п'ять тисяч 00 копійок), і навіть після їх сплати позивач так і не зміг отримати довгоочікуваний кредит. Також, свідомо вводили позивача в оману щодо обставин такого кредиту та замовчували існування обставин, які б могли перешкодити вчиненню правочину. Також дані підприємства навіть не мають права надавати фінансові послуги, а тим паче кредити. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. При цьому, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Вина відповідачів у с причиненні позивачу моральної шкоди не доведена, відсутній причинний зв'язок між будь-яким погіршенням здоров'я позивача і діями відповідачів, які мали б винний характер, а тому у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн, слід відмовити. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Приватного підприємства «СЛАВІЯ ЛЮКС», Приватного підприємства «ЛАВ ЛАСС» про визнання договорів недійсними, стягнення грошових коштів та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial