Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Представник ТОВ «Благо Інвест» 20 січня 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 15.06.2009 року між ТОВ «Благо Інвест» та [PERSON] був укладений договір №007469, згідно якого позивач, діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок відповідача, здійснював певні дії, спрямовані на придбання товару для [PERSON] Відповідно до надісланої заяви відповідача на участь в асигнаційному заході, [PERSON] отримав дозвіл на суму 10000 грн. 28.07.2009 року укладено додаток № 3 до договору № 007469, де сторони підтвердили, що відповідач отримав дозвіл на отримання товару в сумі 10000 грн, а також, що на момент підписання додатку №3 до договору № 007469, відповідачем було сплачено 12 чистих внесків на суму 2000,04 грн., та 12 адміністративних витрат на суму 500,04 грн., які зараховані в рахунок погашення щомісячних платежів, в порядку визначеному договором позики. 28.07.2009 року між ТОВ «Благо Інвест» та [PERSON] було укладено договір позики № 373/09 з додатком №1. Згідно графіку погашення заборгованості за договором, що міститься в додатку №1, а також додатку №3 відповідач починаючи зі строку 15.08.2009 року і до 15.07.2014 року зобов'язався погашати надану позику рівними частинами, однак з квітня 2011 року, почав порушувати графік погашення позики та виконувати свої зобов'язання за договором, у зв'язку із чим станом на грудень 2013 року виникла заборгованість у розмірі 5500,11 грн., а тому позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь ТОВ «Благо Інвест» заборгованість за договором позики № 373/09 від 28.07.2009 року у розмірі 5500,11 грн., стягнути з відповідача на користь ТОВ «Благо Інвест» понесені судові витрати, а саме 380 грн. - витрати за правову допомогу, 243,60 - сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є клопотання, у якій просить розглянути справу у його відсутність. (а.с.29). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.30-31). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 28 липня 2009 року між ТОВ «Благо Інвест» та [PERSON] було укладено договір позики № 373/09 із додатком № 1 (а.с.4-6). Відповідно до п.1 Договору, ТОВ «Благо Інвест» передає [PERSON] грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, оплатності, цільового характеру використання у сумі 10000 грн. для придбання будівельного матеріалу та ведення поточного ремонту, а [PERSON] зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів згідно умов цього договору та у встановлений ним термін, а також в разі неналежного виконання його умов, зобов'язується сплатити ТОВ «Благо Інвест» штрафні санкції (неустойку) та компенсувати спричинені збитки згідно до вимог цього договору. Згідно п.3 Договору, позика повинна бути повернута рівними частинами у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок позикодавця, згідно графіка погашення основної заборгованості, що міститься в додатку № 1 до цього договору,який є невід'ємною частиною цього договору у розмірі 166,67 грн., з кінцевим терміном повернення заборгованості по позиці до 15.07.2014 року. Відповідачем на виконання своїх зобов'язань за договором було сплачено частину суми боргу у розмірі 3000,06 грн., що підтверджується карткою рахунком контрагента [PERSON].(а.с.7), однак як зазначає у своєму позові позивач, з квітня 2011 року відповідач почав порушувати графік погашення позики та повністю виконувати свої зобов'язання за договором. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач належним чином не виконав зобов'язання згідно договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на грудень 2013 року становила 5500,11 грн., та складається з: 166,67 грн. (сума щомісячних чистих внесків) * 33 (невиплачених місяців). Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Благо Інвест» в частині стягнення боргу за договором позики№ 373/09 у розмірі 5500,11 грн. стягнення боргу підлягає задоволенню. Що стосується вимог про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. У відповідності ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 № 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. За таких обставин, оскільки позивачем не наведено погодинного розрахунку суми, витраченої на правову допомогу, а отже не обґрунтовано заявлену вимогу про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу в розмірі 380,00 гривень, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині.

Outcome: partial