Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача завдаток в подвійному розмірі у сумі еквівалентній 20000 доларів США, а також понесені ним судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.04.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання завдатку, згідно якого позивач передав у якості завдатку 10 000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою від 07 квітня 2015 року, відповідно до якої відповідач зобов'язався переоформити та передати позивачу нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Продаж майна відповідач мав вчинити до 17.04.2015 року, а в разі не виконання свого зобов"язання повернути завдаток на наступний день 18.04.2015 року в подвійному розмірі у сумі еквівалентній 20000 доларів США. Однак, відповідач зобов'язанння не виконав та ухиляється від їх виконання, а тому змушений звернутися до суду. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що кошти отримані ним від позивача в якості завдатку та в розмірі 10000 доларів США, були ним повернуті позивачу на наступний день після їх отримання, а договір купівлі-продажу квартири не відбувся, оскільки зазначена у розписці квартира на праві власності йому не належить. При цьому не заперечує обставин укладення договору завдатку від 07.04.2015 року та факту отримання коштів від позивача, у тому числі дійсності власноруч написаного тексту розписки. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, та оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Встановлено, що 07.04.2015 року між сторонами укладено договір, згідно умов якого на виконання намірів укласти у подальшому договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідач підтвердив отримання від позивача 10000 доларів США. При цьому, відповідач зобов'язався до 17.04.2015 року переоформити та передати квартиру у власність позивачу, або на наступний день 18.04.2015 року повернути завдаток в подвійному розмірі у сумі 20000 доларів США.. Як вбачається з матеріалів справи, а також пояснень самого відповідача, відповідач при укладанні договору завдатку, не мав наміру укладати договір купівлі-продажу квартири з позивачем, оскільки зазначена у договорі завдатку квартира належить на праві власності матері відповідача - [PERSON], і таким чином договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладено не було. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила ст.571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання може мати місце лише у разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. Враховуючи, що завдаток - це грошова сума, що мала б бути видана продавцю покупцем в рахунок належних з нього платежів за вже укладеним договором купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна, на підтвердження купівлі і на забезпечення виконання покупцем або продавцем умов уже укладеного договору, а договору купівлі-продажу який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, при цьому сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то відсутність зобов'язання (укладеного договору купівлі-продажу) виключає завдаток як засіб його забезпечення, а тому суд приходить до висновку, що передана позивачем відповідачу грошова сума у розмірі еквівалентній 10000 дол. США. є авансом, який і підлягає поверненню позивачу, що за курсом Національного банку станом на 02.12.2015 року становить 238415 грн. Такий висновок суду грунтується на правовій позиції яка викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року за № 6-176 цс 12. Про існування боргу відповідача в розмірі суми авансу, свідчить наявність у позивача оригіналу розписки, оглянутої в судовому засіданні. За таких обставин, доводи відповідача про повернення ним суми завдатку позивачу суд вважає необгрунтованими, і не доведенними відповідачем належними доказами в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial