Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуваючи в трудових відносинах з Шахто-монтажним управлінням ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», на посаді підземного монтажника гірничого обладнання,07.09.2000 року близько 8 год. 15 хв., з вини Роботодавця, знаходячись на дільниці №2 камери опрокиду гор. 1270м. ш. «Гвардійська», внаслідок нещасного випадку, отримав травми у вигляді: «забій носа, перелом кістки носа, струс головного мозку, вивих лівого плеча з відривом великого горбка». Вказаний нещасний випадок на виробництві стався під час виконання Позивачем своїх трудових обов`язків. Нещасний випадок стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників Роботодавця та обумовлений неналежним виконанням Роботодавцем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. 10.06.2009\~року,\~Позивач пройшов\~огляд медико-соціальною\~експертною комісією\~(надалі\~ МСЕК),\~де йому\~було визначено\~ступінь втрати\~професійної працездатності\~-\~25%\~внаслідок трудового\~каліцтва з\~01\~червня 2009\~року -\~безстроково, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. Внаслідок отримання вказаної травми, Позивач відчув сильний фізичний біль, вимушений проходити медичні обстеження та лікування. Внаслідок трудового каліцтва у позивача спостерігається обмеження об`єму рухів та зниження сили в лівій руці, трудове каліцтво призвело до атрофії м`язів лівого надпліччя і плеча, Позивач систематично відчуває виражений біль по ходу суглобової щілини плечового суглоба. Задоволення елементарних повсякденних побутових потреб вимагає від Позивача залучення додаткових зусиль та завдає йому страждань. Больові відчуття, особливо в нічний час призводять до порушення сну, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості якісно відпочивати, що призводить до постійного відчуття втоми, перебування позивача в стані роздратованості. З моменту травмування змінилися і умови життя Позивача, які характеризуються суттєвим зниженням його життєвої активності, трудове каліцтво призвело до зменшення можливості Позивача реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, стало причиною втрати Позивачем можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, що призвело до зниження якості життя Позивача та зменшення благ, які Позивач мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Таким чином, наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення Позивачем больових відчуттів, про відсутність у Позивача здорового сну, про необхідність залучення ним додаткових зусиль для організації свого життя, а також вказує на відсутність у Позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, що, як наслідок, призводить до погіршання матеріального становища Позивача та його сім`ї. Перелічені негативні явища в житті Позивача переконливо доводять факт завдання Позивачу немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманого трудового каліцтва та стійкої втрати професійної працездатності, що є наслідком порушення законодавства про охорону праці зі сторони Роботодавця. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я - 141690 грн. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так, у відзиві,\~поданому представником відповідача, зазначено, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки працівник несе повну відповідальність за свою працю та здоров`я, розмір моральної шкоди не обґрунтований, негативна динаміка у вигляді погіршення стану здоров`я не прослідковується. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Письмовими матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебував у трудових відносинах з Шахто-монтажним управлінням ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» на посаді підземного монтажника гірничого обладнання (а.с. 19-27). Відповідно до акту форми Н-1 «Про нещасний випадок», 07.09.2000 року близько 8 год. 15 хв., знаходячись на дільниці №2 камери опрокиду гор. 1270м. ш. «Гвардійська», внаслідок нещасного випадку, отримав травми у вигляді: «забій носа, перелом кістки носа, струс головного мозку, вивих лівого плеча з відривом великого горбка». Вказаний нещасний випадок на виробництві стався під час виконання Позивачем своїх трудових обов`язків. Так, 07.09.2000 Позивач, працюючи у складі бригади з 6 чоловік, отримав наряд від механіка [PERSON] на виконання робіт з огородження ями опрокиду та закріплення повітряних шлангів на лебідках в камері опрокиду гор. 1270м. Для виконання вказаного виробничого завдання о 8 год. 15 хв. Позивач спустився до шахти та вирішив перевірити робоче місце. У зв`язку з тим, що через яму камери бутова було укладено перекриття виконане з дошки та не передбачене проектом, [PERSON] проник за огородження ями опрокиду і в момент проходження по дошках перекладених через ходок камери бутова, одна з дошок переламалася і [PERSON] впав в ходок з висоти 5 метрів, отримавши при цьому вище зазначені тілесні ушкодження (а.с. 12-15). Відповідно до п.7 акту форми Н-1, компетентною комісією встановлено, що причиною настання нещасного випадку являється незадовільна трудова та виробнича дисципліна, яка виразилась в невиконанні інструкції з охорони праці та посадових обов`язків. Відповідно до п.10 акту форми Н-1,нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників Роботодавця: - [PERSON] начальник дільниці, який порушив п.8.21.2. «Системи управління охороною праці в ДП «КДЗРК»»; - [PERSON] механік дільниці (нагляд в зміні), який порушив п.8.22.1 та п.8.22.11. «Системи управління охороною праці в ДП «КДЗРК». Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, 14.05.2001 року, Позивач вперше пройшов огляд лікарсько-трудовою експертною комісією (надалі-ЛТЕК),де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 10.06.2009 року,\~Позивач пройшов\~огляд медико-соціальною\~експертною комісією\~(надалі\~ МСЕК),\~де йому\~було визначено\~ступінь втрати\~професійної працездатності\~-\~25%\~внаслідок трудового\~каліцтва з\~01\~червня 2009\~року -\~безстроково, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~3ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають\~значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~Конституцією України\~-\~людина,\~її життя\~і\~ здоров?я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов?язком держави (ст. 3 Конституції України). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно\~погоджується. При цьому,\~кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Вирішуючи питання щодо відповідальності відповідача за виплату заподіяної позивачу моральної шкоди, суд керується таким. Відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої\~статті 21 Закону\~№\~1105-XIV\~у редакції, чинній до 20 березня 2007 року,\~у\~разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Позовна давність не поширюється, зокрема, на вимогу про відшкодування шкоди, завданої, зокрема, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію (пункт 3 частини першої\~статті 268 ЦК України). Якщо право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, яка спричинила втрату потерпілим професійної працездатності, виникло в особи до набрання чинності\~Законом України № 717-V від 23 лютого 2007 року, тобто в період з 01 квітня 2001 року до 31 грудня 2005 року, така особа має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду незалежно від дати звернення з позовом до суду. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя\~статті 23 ЦК України). Оскільки позивач був застрахованою особою, то відповідно до ст. 21, 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» має право відшкодування моральної шкоди за рахунок Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. За таких обставин суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-XIV в редакції, яка діяла на час заподіяння позивачеві моральної шкоди у зв`язку з настанням страхового випадку, і яка передбачала, що обов`язок відшкодувати таку шкоду покладається на Фонд. А\~відтак, суд вважає, що позивач правомірно звернувся в суд з такою вимогою до відповідача, останній\~є належним відповідачем у справі. При цьому суд керується аналогічними висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 61-10990св18, оскільки вважає, що єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). За приписами\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до вимог\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. п. «д» п.1.1 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків, затвердженого\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22 листопада 1995 року №212, який був чинним до 28 вересня 2012 року, МСЕК мала, серед іншого, обов`язок встановлювати\~факт спричинення моральної шкоди. Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду.\~При цьому, спори про відшкодування шкоди вирішуються за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди, а право на відшкодування шкоди виникає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати працездатності. У даному випадку право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з 14.05.2001 року, - тобто від дня, коли позивачу вперше встановлено втрату працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Рішенням Конституційного Суду\~України від 27 січня 2004 №1-рп/2004р. встановлено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання (п.4.1). Такий правовий\~висновок викладено\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 05\~грудня 2018\~року у\~справі №210/5258/16-ц\~(касаційне провадження 14-463цс18). З прийняттям указаної постанови внесена визначеність, зокрема, щодо застосування положень законодавства у відповідній редакції при відшкодуванні моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я при виконання трудових обов`язків, у подібних правовідносинах. Отже, суд вважає, що позивачем доведено, що\~внаслідок нещасного випадку на виробництві йому заподіяні фізичні і моральні страждання, що спричинили погіршення його здоров`я.\~Наявність тілесних\~ушкоджень,\~отриманих внаслідок\~нещасного випадку,\~пов`язаного з\~виробництвом,\~завдає йому\~фізичного болю\~та позбавляє\~позивача можливості\~вести повноцінний\~спосіб життя,\~повноцінно працювати та отримувати достойну заробітну плату, що негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача та призводить до його моральних страждань. При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яким визнана презумпція моральної шкоди, тобто відповідно до позиції ЄСПЛ, в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Так, рішенням від 27 липня 2004 року по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте, суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з настанням страхового випадку, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. При цьому суд керується роз`ясненнями\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до п.3 якої під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.5 цієї постанови визначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають наступні обставини: чи підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Згідно з п.9 цієї\~Постанови\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, встановив, що [PERSON] первинно було встановлено втрату професійної працездатності 14.05.2001 року, суд вважає, що останній на підставі ст.ст.21, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове\~державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, чинній на момент встановлення стійкої втрати працездатності, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому в результаті втрати професійної працездатності, саме за рахунок відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності - 25% встановлених безстроково, постійний характер страждань позивача, який переносить фізичний дискомфорт, що вносить істотні вимушені зміни у його життєві стосунки. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 60 000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я. У задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди позивачу необхідно відмовити. Також відповідно до ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial