Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання холодної води та водовідведення, в якому зазначив, що відповідач є абонентом МКП "ВУВКГ м. Херсона" та користується послугами з подачі холодної води і приймання стоків. Внаслідок не виконання зобов'язань по оплаті за надані послуги у відповідача за період з 01.08.2005 року по 01.06.2016 року виникла заборгованість в сумі 10756,22 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, судові витрати в сумі 1378,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2016 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2017 року справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.03.2018 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. 13.03.2018 року відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідок б/н, останні видані на ім'я [PERSON], яка є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS]. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: [ADDRESS] існує заборгованість в розмірі 4719,10 грн. за період з травня 2008 року по червень 2016 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: [ADDRESS] існує заборгованість в розмірі 6037,12 грн. за період з травня 2008 року по червень 2016 року. Послуги з постачання холодної води та водовідведення надавались належним чином, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке, враховуючи відсутність поважних причин пропуску (ч. 5 ст. 267 ЦК України), для суду є обов'язковим. Судом встановлено, що позивачем нарахована заборгованість за період, який виходить за межі трирічного строку позовної давності, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючи суму заборгованості та період, за який вона підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, що складається з суми заборгованості за кожен місяць як черговий платіж, має відраховуватись з липня 2013 року по червень 2016 року. Як вбачається із розрахунку заборгованих сум за адресою: [ADDRESS] в межах строку позовної давності, початок якого слід визначати із липня 2013 року по червень 2016 року, у відповідача наявна заборгованість в розмірі 81,92 грн. ( з урахуванням сплати позивачем за вказаний період 2445,16 грн.). Як вбачається із розрахунку заборгованих сум за адресою: [ADDRESS] в межах строку позовної давності, початок якого слід визначати із липня 2013 року по червень 2016 року, у відповідача наявна заборгованість в розмірі 142,20 грн. ( з урахуванням сплати позивачем за вказаний період 2384,86 грн.). Загальна заборгованість відповідача за період із липня 2013 року по червень 2016 року становить 224,12 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно дост. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимогЗакону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»на підставі договору з власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення»споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. За приписамист. 509 ЦК Українизобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, яке, згідно зіст. 11 ЦК України, виникає в тому числі з договорів. У відповідності дост. 526 ЦК Українизобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з приписами ч. ч. 1, 2ст. 614 ЦК Україниособа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період із липня 2013 року по червень 2016 року в розмірі 224,12 грн. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 27,56 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial