Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, вказуючи, що 25.10.2010 року [PERSON] підписала Анкету-Заяву отримала кредитну карту «Універсальна», яку 20.03.2014 року було переоформлено на престижну кретину картку «Універсальна Gold», відповідно до якої відповідачка отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання відповідачка по укладеній угоді не виконала. Станом на 27.07.2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 73873,78 гривень, яка складається з 13175,30 грн. заборгованість за кредитом, 54304,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3493,99 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також просить стягнути судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляд справи вести в його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві. Відповідачка повідомлялась про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, не сповістивши суд про причини неявки, проте надіслала на адресу суду письмові заперечення, відповідно до яких зауважує, що анкета - заява про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, підписана відповідачем, не може вважатися договором, в розумінні ст.626 ЦК України, оскільки зміст Анкети-заяви зводиться до того, що відповідач лише висловила бажання на отримання кредиту, що не може вважатися взаємно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору. Те, що в Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що підписана нею Анкета-заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг а також Тарифами, становлять між нею та банком "Договір надання банківських послуг" та те, що відповідачка зазначила, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами не є належним та допустимим доказом, оскільки ознайомлення з будь-яким документом може бути підтвердженим лише підписом особи, в той час як Пам'ятка клієнта, Умовами та правила надання банківських послуг, а також Тарифи нею не підписувалися. Також зауважила на тому, що зазначення в Анкеті-заяві про розміщення вказаних документів на сайті банку, додатково свідчить про те, що їй їх на ознайомлення при підписанні Анкети-заяви та інших документів на оформлення картки не надавали. На підставі чого вважає, що договір від 20.03.2014 року не існує взагалі. Також зауважила на тому, що в Анкеті-заяві вказаний кредитний ліміт у розмірі 700 грн., проте позивач самовільно збільшив кредитний ліміт до 13000 грн. На підставі ст. 2 закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції вважає нарахування позивачем заборгованості за пенею та комісією, штрафів є безпідставним. Анкета-заява, на яку посилається позивач була підписана ще 25.10.2010 року, отже минуло вже майже 6 років, в той час коли згідно ст. 257 ЦК України строк позовної давності дорівнює 3 роки, а згідно п.2-1 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)-1 рік., а договір від 20.03.2014 року нею не підписувався. На підставі викладеного, просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.10.2010 року [PERSON] підписала Анкету-Заяву отримала від ПАТ «Акцент Банк» кредитну карту «Універсальна», яку 20.03.2014 року було переоформлено на престижну кретину картку «Універсальна Gold», відповідно до якої відповідачка отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається 25.10.2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір №б/н, який складається із Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил наданих банківських послуг у ПАТ «Акцент Банк», «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою». Зазначений договір є договором приєднання і укладений у відповідності до положень ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні та необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Суд не бере до уваги доводи відповідачки щодо самовільного збільшення позивачем кредитного ліміту до 13000 грн., оскільки щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказ на спростування позивних вимог. Письмові докази по справі, а саме: заява про отримання кредиту, умови та правила надання банківських послуг, свідчать про отримання кредиту відповідачкою та порушення умов щодо його повернення та сплати відсотків по кредиту. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. З розрахунку заборгованості, який відповідачкою не спростований, вбачається, що остання має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором станом на 27.07.2016 року в розмірі 73873,78 гривень, яка складається з 13175,30 грн. заборгованість за кредитом, 54304,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3493,99 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому, згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Таким чином, враховуючи, що відповідачка зареєстрована та постійно проживає в місті Маріуполі за адресою: м. Маріуполь, пров. Нарвський, 9, нарахування 2400,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 3493,99 грн. - штрафу (процентна складова) на суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.03.2014 року укладеним з [PERSON], є неправомірним, у звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в даній частині не підлягають задоволенню. Таким чином, оскільки [PERSON] умови вказаного кредитного договору не виконує, в силу умов кредитного договору та ст.ст. 526, 1050 ЦК України, вимоги ПАТ «Акцент Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та процентів у вказаних сумах, є законними та обґрунтованими, а тому підлягає стягненню з останньої на користь позивача сума заборгованості за договором в розмірі 67479,79 гривень, яка складається з 13175,30 грн. заборгованість за кредитом, 54304,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. \~З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі\~ 1378,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 67479,79 грн. *100% : 73873,78 грн. ціни позову = 91,34%), тобто 91,34 % від ціни позову (91,34 % *1378,00 грн. :100%), що складає 1258,67 грн.

Outcome: partial