Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК"» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до суду до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У позові вказує, що відповідно до укладеного договору від 28.12.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 21600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство [PERSON] «Приватбанк», про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17.07.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Станом на 21.05.2018 відповідач не виконав свої зобовязання, у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 34393,18 грн. Тому позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений звернутися до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього про стягнення заборгованості з підстав викладених у відзиві (а.с. 38-46). Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Просив врахувати викладену позицію його довірителя у відзиві та те, що позивач в односторонньому порядку здійснив підняття відсоткової ставки з 22,8 на 43,20 за користування кредитними коштами. Також просив врахувати надані ним розрахунки. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки про реєстрації місця проживання особи № 9306/05-11 від 03.07.2018 [PERSON] зареєстрований [INFO] (а.с. 32). Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» знайшли своє підтвердження та підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 28.12.2008 відповідачем було підписано заяву, згідно якої він приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8). При оформленні кредиту позичальник був ознайомлений і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 9-15), що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 13). Відповідно до п. 8.6 договору при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову (а.с.13). Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що право зміни встановленого кредитного ліміту на платіжну карту банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням і без попереднього попередження клієнта (а.с. 12). В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, щомісячні внески згідно договору кредиту не проводяться, а тому заборгованість станом на 21.05.2018 становить 34393,18 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 2327,97 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 29889,34 грн; -заборгованість за пенею та комісією 300,00 грн; а також штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -штраф (фіксована частина) 250,00 грн; -штраф (процентна складова) 1625,87 грн (а.с.5-7). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Не погоджуючись з розрахунком заборгованості, складеним ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого відсоткова ставка змінювалася від 22,8% до 43,20%, відповідно до якого загальна заборгованість по процентам за користування кредитом становить 3258,48 грн (а.с. 108-123). Дослідивши та перевіривши наданий відповідачем розрахунок відсотків, суд вважає його правильним, оскільки зроблений він відповідно до умов договору, тарифів банку, умов та правил надання банківських послуг, тому саме цей розрахунок підлягає застосуванню при розрахунку загальної суми заборгованості. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування кредитом у сумі 3258,48 грн. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. У разі виникнення прострочених зобовязань відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Договору, клієнт сплачує пеню [PERSON], яка розраховується згідно [PERSON] на час порушення зобовязання та може змінюватися у відповідності до п.1.1.3.2.3. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Про викладене вище зазначив Верховний Суд України в правових позиціях у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та постанові від 11 жовтня 2017 року у справі 6-1374цс17. Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 250 грн та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій, то суд зазначає, що банк правомірно використав своє право на їх нарахування, оскільки Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено їх нарахування, тому позовні вимоги в частині стягнення штрафів є обґрунтованими. Однак з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення пені в розмірі 300,00 грн, тому штраф (процентна складова) буде складати до стягнення 279,32 грн (2327,97 + 3258,48 = 5586,45 х 5%) Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальному розмірі 6115,77 грн, яка складається з: -заборгованість за кредитом 2327,97 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 3258,48 грн; а також штраф відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -штраф (фіксована частина) 250,00 грн; -штраф (процентна складова) 279,32 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено часткового, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (6115,77 х 1762/34393,18=313,32). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 313,32 грн.

Outcome: partial