Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати недійсними електронні торги, з реалізації арештованого нерухомого майна, проведені державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з продажу нежитлових будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS], яке відбулось 8.07.2014р; визнати недійсним акт державного виконавця про проведенні електронні торги від 6.08.2014р.; визнати недійсним протокол № 749 проведення електронних торгів; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на ім»я [PERSON]; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі та споруди за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на нежитлові будівлі та споруди за вищевказаною адресою; витребувати у [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] спірні нежитлові будівлі та споруди; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на 37/50 часток нежитлових будівель, за [PERSON]; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на 13/50 часток нежитлових будівель, за [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 8.07.2014р. відбулись електронні торги по реалізації арештованого належного йому нерухомого майна, а саме будівель та споруд, що по [ADDRESS]. Вважає, що прилюдні торги було проведено з порушенням законодавства, оскільки жодного документа, який би інформував боржника про проведення та результати торгів йому не надсилалось. Окрім того, вважає грубим порушенням діючого законодавства, визначення вартості спірного майна, шляхом оформлення висновку судово будівельно-технічної експертизи. 2.12.2013р. представником боржника було подано заперечення проти результатів оцінки майна з підстав явного її заниження, однак рецензування виявилось неможливим, оскільки оцінка майна була проведена в порядку передбаченому ЗУ «Про судову експертизу». Також вказав, що висновок по визначенню вартості спірного майна складений та підписаний 12.11.2013р., а прилюдні торги з реалізації майна відбулись 8.07.2014р., тобто по спливу восьми місяців з моменту підписання висновку. Згідно акта державного виконавця про проведені електронні торги від 6.08.2014р, переможцем торгів став [PERSON], який набув право власності на вказані будівлі шляхом оформлення свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. В подальшому [PERSON], відчужив спірне майно [PERSON] та [PERSON], шляхом укладення договорів купівлі-продажу, вказані особи на даний час є співвласниками витребовуваного майна. Зважаючи на те, що визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, як правовстановлюючого документа, та витребування такого майна, не є підставою для внесення до Державного реєстру прав, запису про скасування державної реєстрації прав, просить скасувати й рішення про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених в позовних заявах, просив позов задоволити. Представник відповідача державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в судове засідання не з»явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності. В попередніх судових засіданнях, позов заперечила, з підстав викладених в письмовому запереченні, що міститься в матеріалах справи, просила в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача відділу ДВС Стрийського МРУЮ Львівської обласіті в судове засідання не з»явився, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності. В попередніх судових засіданнях позов заперечили з підстав викладених в письмовому запереченні на позовну заяву, додатково пояснив, що всі дії по реалізації арештованого майна відбувались у відповідності до норм діючого законодавства. Боржника повідомляли рекомендованою кореспонденцією про час та місце проведення торгів та результати торгів. Також, на день подання заявки на реалізацію майна, звіт про оцінку майна був чинним. А тому, просить в позові відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та приватний нотаріус Швед І.В. будучи належним чином (неодноразово) повідомлені про час та місце слухання справи в судове засідання не з»явилися про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних міркувань: Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК Укрїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту регламентує конкретні цивільні правовідносини. Закон України про виконавче провадження від 21.04.1999р. визначає умови та порядок виконання судових рішень і зокрема, рішень судів, що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржники. Вони мають право знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь в проведенні виконавчих дій, висловлювати свої доводи міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії(бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження. Боржник зобов»язаний у строк установлений державним виконавцем, надати достовірні відомості про свої доходи та майно. В судовому засіданні встановлено, що 13.09.2012р. Сихівським районним судом м. Львова, видано виконавчий лист про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 424 139,87 грн.. 14.09.2012 р. відділом державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення зазначеної вище заборгованості. В подальшому державний виконавець описав й арештував належні позивачеві [PERSON] нежитлові будівлі та споруди, розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до висновку № 110/13 судово будівельно-технічної експертизи по визначенню вартості будівель та споруд, Інституту судових експертиз та права від 12.11.2013 р., ринкова вартість указаних будівель та споруд становить 137 527 грн.. Після чого державний виконавець передав документи щодо реалізації спірних будівель та споруд до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - ДП «Інформаційний центр»), яке призначило прилюдні торги з реалізації будівель та споруд на 8.07.2014 р., переможцем торгів визнано [PERSON], який придбав майно боржника за ціною 250 299,14 грн. та оформив своє право власника у встановленому порядку. Пред'являючи позов, [PERSON] посилався на те, що прилюдні торги відбулись із порушенням законодавства, зокрема: ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», », пп. 1 та 2 Розділу ІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014р № 656/5 (далі - Тимчасовий порядок), оскільки його не було повідомлено про дату, час та місце проведення прилюдних торгів і стартову ціну реалізації майна, копія акта про проведення прилюдних торгів йому не надсилалась, а звіт про оцінку будівель та споруд на момент проведення прилюдних торгів утратив чинність. Примусова реалізація майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК України, згідно з п. 2 ч. 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону. Частинами 2-4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (ч. 5 ст. 58, ч. 3 ст. 62 зазначеного Закону). Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяцівз дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення). За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (пункти 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Ураховуючи викладене необхідно дійти висновку про те, що прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження»; пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Саме такі правові висновки щодо застосування статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 3.2, 3.4 Тимчасового положення зробив і Верховний Суд України у своїх Постановах від 1 жовтня 2014 року, від 22 жовтня 2014 року, від 24 грудня 2014 року та від 22 квітня 2015 року. А тому враховуючи вищенаведені норми Закону, а також правові висновки які зробив Верховний Суд України, судом не можуть бути взяті до уваги посилання представника відділу ДВС на лист інституту судових експертиз та права (а.с. 233) про те, що висновок про оцінку майна на підставі якого були проведені прилюдні торги є дійсним. Окрім того, як вбачається з копії висновку за наслідками звіту про незалежну оцінку об»єкту нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS] складеного ТзОВ «Експерт Ін від 27.05.2014р, який (висновок) рецензований оціночною компанією ТзОВ «Галтекс плюс» від 27.05.2014р., ринкова вартість об»єкта оцінки (спірного майна), складала 639 737 грн. (а.с. 170-202). Що в свою чергу може свідчити, про те що висновок про оцінку майна на підставі якого було проведено електронні торги був значно занижений. З огляду на те, що прилюдні торги проведені з порушення правил, визначених Тимчасовим положенням, є підстави для визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS], які були проведені 8.07.2014 р., на основі висновку про визначення вартості майна від 12.11.2013р., організатором електронних торгів виступило Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. За обставин визнання прилюдних торгів недійсними, як спосіб захисту прав позивача згідно ст. 16 ЦК України підлягають визнанню недійсними документи, якими оформлювалася процедура проведення прилюдних торгів як правочину - протокол № 749 проведення електронних прилюдних торгів від 8.07.2014 р. з реалізації вказаних будівель та споруд; акт від 06.08.2014 р. про реалізацію арештованого нерухомого майна, складений головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Результатом прилюдних торгів є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Таке свідоцтво є документом, що посвідчує право власності та підставою державної реєстрації прав власності за покупцем. Однак, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] придбавши спірне майно з прилюдних торгів, оформивши свідоцтво про придбання нерухомого майна та ставши власником цього майна, розпорядився своїми правами власника та відчужив таке майно [PERSON] та [PERSON] шляхом укладення договорів купівлі-продажу від 28.08.2014р., які в свою чергу стали співвласниками цього майна та належним чином оформили своє право. Таким чином, втратили юридичну силу, свідоцтво про придбання нерухомого майна та рішення про державну реєстрацію права власності на спірні нежитлові будівлі та споруди за [PERSON], а тому й немає необхідності визнавати такі документи недійсними та скасовувати. Що стосується позовної вимоги, про витребування у [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] нежитлових будівель та споруд, що по [ADDRESS], то з цього приводу суд приходить до наступного висновку. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним, чи який визнано недійсним. Норма ч.1 ст. 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК. Відповідно до ч. 5 ст 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Відповідно до роз»ясень п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення ч. 2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Зважаючи на викладене, а також те, що позивач правомірно та в порядку передбаченому Законом звернувся з вимогою про витребування майна, суд вже прийшов до переконання про визнання недійсним правочину (прилюдних торгів) щодо відчуження майна в порядку виконання судового рішення, а тому спірне майно слід витребувати у добросовісних набувачів на користь власника. Щодо позовних вимог, про визнання за позивачем права власності на вищевказані нежитлові будівлі та споруди, а також скасування рішень про державну реєстрацію права власності на 37/50 часткок спірних нежитлових будівель та споруд за [PERSON] та відповідно 13/50 часток за [PERSON]. То відповідно до абз. 5 п. 10 вказаної Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 6.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст 19, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1.07.2004р. №1952-ІУ). А тому, в задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити. Зважаючи на вказані порушення, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання електронних торгів такими, що проведені з порушенням вимог закону, визнання протоколу проведення прилюдних торгів, акту державного виконавця недійсними та відновлення положення, яке існувало до порушення шляхом витребування спірного майна на користь позивача.

Outcome: partial