Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області в січні 2016 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності. Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору купівлі продажу від 25.05.2002 року [PERSON] є власником квартири № 38, що знаходиться в буд. 18 по вул. Червоноармійській у м. Вінниці. Право власності [PERSON] на зазначену квартиру зареєстровано 22.05.2002 року КП «ВООБТІ» за реєстраційним номером 1550/47970. 15.08.2008 року на прохання сина, [PERSON] [PERSON] дала згоду на вселення та реєстрацію постійного місця проживання в квартирі його тодішній дружині [PERSON] 10.05.2011 року в їх сімї народилась донька [PERSON], місце проживання якої також зареєстровано в вищевказаній квартирі. 20.09.2013 року [PERSON] таємно, вивезла з квартири свої особисті речі, усе майно, набуте під час шлюбу з [PERSON], а також речі, які [PERSON] надала в користування в їх сімї. Вивезення меблів, пральної машини, холодильника, телевізора, компютера, мікрохвильової печі, постільної білизни, посуду та інших речей домашнього вжитку свідчить про виїзд [PERSON] з квартири [PERSON] на інше місце постійного проживання. З собою [PERSON] забрала і онуку [PERSON] [PERSON] З приводом самочинних дій [PERSON] [PERSON] звертався до 1-го відділу міліції ВМВ УМВС України у Вінницькій області. Висновком від 23.09.2013 року [PERSON] повідомлено, що даний спір є цивільно правовим. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» від 12.01.2016 року № 115 в належній [PERSON] квартирі зареєстровані: [PERSON] син [PERSON], з 15.08.2008 року; [PERSON] невістка [PERSON], з 15.08.2008 року; [PERSON] онука [PERSON], з 15.06.2011 року. Відповідно до акту від 30.09.2013 року складеного мешканцями будинку № 8 по вул. Червоноармійській у м. Вінниці, [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідченого директором ТОВ «ЖЕО», [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з 20.09.2013 року. Актами від 02.12.2014 року та від 12.01.2016 року, складеними за участю представників ТОВ «ЖЕО» також підтверджується, що за вказаною вище адресою [PERSON] не проживає з 20.09.2013 року. Реєстрація в помешканні [PERSON] [PERSON], яка є для неї сторонньою особою, заважає їй здійснювати повно ї незаперечно свої права користування та розпорядження майном. Окрім того [PERSON] є пенсіонеркою і несе додаткові витрати по оплаті житлово комунальних послуг. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням квартири [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], уродженки [INFO], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] заявила зустрічний позов, який обґрунтувала тим, що на момент вселення у спірну квартиру умов проживання там не було, квартира була без меблів в стані демонтажу. Одразу після вселення [PERSON] перевезла свої речі з м. Гнівань від своєї матері, меблі та речі, які її матір дала в користування та побутову техніку, яку [PERSON] придбала ще до шлюбу. До народження доньки [PERSON] в спірній квартирі [PERSON] своїми силами та за власні кошти постелила керамічну плитку в кухні та сан. вузлі, залила підлогу, постелила ламінат, вирівняла стелі, стіни, наклеїла нові шпалери і т.д. Просила усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення в одну з кімнат [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], 2011 року в квартиру за № 38, буд. 18, по вул. Червоноармійська в м. Вінниці. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] по первісному позову позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами викладеними в позовній заяві. Відповідач по первісному позову [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи їх мотивами викладеними в зустрічній позовній заяві та просила задовольнити, первісні позовні вимоги не визнала і просила відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради просила відмовити у задоволенні первісного позову. В інших позовних вимогах просила задоволити. Справу просить розглянути, враховуючи інтереси малолітньої дитини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] працювала бухгалтером на Фермерському господарстві «Бондарук». У 2012 році у [PERSON] виник конфлікт з її чоловіком [PERSON] Через деякий період часу до [PERSON] подзвонив чоловік і попросив звільнити [PERSON] з роботи. [PERSON] не подобались такі конфлікти і останній звільнив її. Характеризує [PERSON] як гарного бухгалтера. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з родиною [PERSON] знаходиться у сусідських відносинах. Бачив, як у вересні 2013 року 5 молодиків у супроводі [PERSON] зайшли до вищевказаної квартири, після чого почали виносити речі. Через деякий час [PERSON] запитав [PERSON] чи вони переїжджають, на що останній відповів, що жінка збирає речі. Пройшовши рік після того [PERSON] побачив, як [PERSON] ходила під вікнами будинку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що зі сторонами перебуває у дружніх відносинах і 20.09.2013 року звязалась з [PERSON] і та їй повідомила, що її син [PERSON], прийшовши додому з роботи, помітив, що у квартирі немає нічого, також немає його дружини [PERSON] та доньки. Після чого визвав наряд міліції на місце події. [PERSON] разом із [PERSON] приїхавши на місце події, після чого зайшли до квартири [PERSON], квартира була пуста. Також вказала, що у 2002 році [PERSON] купила дану квартиру. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що з [PERSON] та [PERSON] перебуває у сусідських відносинах з 2002 року. Люди добрі, порядні. 20.09.2013 року до неї постукала [PERSON] та [PERSON], запропонувавши їй зайти до квартири [PERSON] Після чого як вони зайшли до квартири, квартира була пуста. Потім приїхав наряд міліції і [PERSON] та [PERSON] покинули квартиру. Пояснила, що [PERSON] у квартирі зробив ремонт власними руками. Завжди знаходив час для дитини приділяв їй свою увагу. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з [PERSON] перебуває у дружніх відносинах приблизно 4 роки. Повідомив, що [PERSON] прийшовши від [PERSON] додому, квартира пуста немає ні дитини ні жінки. Після чого вони поїхали до місця проживання дружини в м. Гнівань. Квартиру ніхто не відчиняв, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідала. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] перебуває у робочих відносинах. У 2008 році [PERSON] перевозив у робочий день речі (холодильник, газова пічка, кухонний стіл і т.д.) з м. Гнівань до м. Вінниця у квартиру [ADDRESS]. у присутності [PERSON] та [PERSON] У квартирі на кухні був зроблений ремонт інші кімнати були без ремонту. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] є його матірю, [PERSON] являється його колишньою дружиною. Проживали разом з [PERSON] ще до одруження. Одружилися 29.04.2008 року. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей донька [PERSON], яка померла у віці 29 днів та [PERSON], [INFO]. [PERSON] 20.09.2013 року виїхала з квартири, забравши всі речі. Квартира належить його матері [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що зі сторонами перебуває у дружніх відносинах. [PERSON] проживає в [INFO] з 1989 року. Вказує, що [PERSON] проживає в кв. 9 з чоловіком та дитиною. Вселилась [PERSON] у 2014 році, відразу почали робити ремонт. Інколи бачить матір [PERSON] Квартира перебуває у власності матері [PERSON] По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 38 за адресою: м. Вінниця, вул. Червоноармійська 18, що в м. Вінниці, що підтверджується матеріалами справи та визнано сторонами по справі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2014 року, яке набуло законної сили 15.03.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.\~\~(а.с.12) Згідно актів від 24.12.2014 року № 1020 та від 12.01.2016 року № 2039, посвідченого директором ТОВ «ЖЕО» з 20 вересня 2013 року [PERSON], [PERSON]О за адресою: [ADDRESS] не перебувають, що підтверджується підписами сусідів (а.с. 10). Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Вінницькій області [PERSON] (з 2008 року) зареєстрована у вище зазначеній квартирі. (а.с. 17) 23.09.2013 року до 1-го відділу міліції ВМВ УМВС України у Вінницькій області надійшла заява [PERSON], де він вказує, що [PERSON] винесла їх спільні речі та речі його матері. Також з відповідною заявою звернулась [PERSON] про надання доступу до її речей. 30.10.2013 року до 1-го відділу міліції ВМВ УМВС України у Вінницькій області надійшла заява від [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою : [INFO] про прийняття мір до її чоловіка [PERSON], який не пускає її разом з донькою до квартири. 04.11.2014 року до чергової частини Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області надійшли матеріали звернення від [PERSON] з проханням прийняти міри до її колишньої свекрухи [PERSON] 13.11.2014 року До Вінницького МВ по тел. «102» надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що у неї виникло непорозуміння із колишньою свекрухою [PERSON], яка перешкоджає їй та доньці проживати в [INFO]. 28.01.2015 року до чергової частини Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області надійшли матеріали письмового звернення від [PERSON], з проханням прийняти міри до її колишньої свекрухи, [PERSON], яка не впускає її до квартири за адресою м. Вінниця, вул. Стрілецька (Червоноармійська), 18, кв. 38 де [PERSON] з донькою [PERSON] прописана. При цьому [PERSON] повідомила, що вона нікого не бажає впускати до квартири. Відповідно до ч. 4\~ст. 9 ЖК УРСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 156 ЖК Української РСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2\~ст. 64 ЖК Української РСР, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Таку ж норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Згідно зі\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена\~сім'ї без поважних причин\~понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 156 ЖК Української РСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~ст. 405 ЦК України. Згідно ч. 4\~ст. 156 ЖК Української РСР\~до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2\~ст. 64 цього Кодексу, тобто\~дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя.\~Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин\~\~з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"\~вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Відповідно до норм ч. 4 ст.\~9, ст.\~109 ЖК Української РСР\~\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ч. 2\~ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»\~діти -\~члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом зазначених норм матеріального права,\~\~відсутність або наявність факту реєстрації за місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на житло. Таким чином, право на користування житловим приміщенням може ґрунтуватися на документальній підставі (довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловий площі) та на законі (ст. 405 ЦК України,\~ст. 156 ЖК Української РСР,\~ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»). В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (Червоноармійська) 18, кв. 38, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Вінницькій області. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є членом сім'ї позивача, а саме: дружиною сина позивача [PERSON] Вона вселилися та була зареєстровані у спірній квартирі в 2008 році разом з своїм чоловіком на правах члена сім'ї власника квартири як невістка. При цьому в ході судового розгляду сама позивач [PERSON] стверджувала, що відповідач [PERSON] разом з чоловіком проживала в належній їй квартирі та користувалась належними їй речима. Суд вважає, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що її невістка та онучка [PERSON] не проживають в спірній квартирі без поважних причин, що позивач не чинила їм перешкод в користуванні спірною квартирою, а також що відповідач [PERSON] крім спірної квартири має в користуванні чи у власності інше житло. Надані позивачем [PERSON] акти не підтверджують факт не проживання відповідач [PERSON] у спірній квартирі з 20.09.2013 року без поважних причин. При цьому доводи позивача і її представника про те, що відповідач не проживає в спірному приміщенні без поважних причин, що вона добровільно покинули приміщення і позивач будь-яких перешкод в користуванні даною квартирою відповідачу не чинила, не знайшли підтвердження достовірними і переконливими доказами, оскільки позивач жодного належного доказу в підтвердження вказаних обставин суду не надала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Варте уваги і те, що позивач [PERSON] в заперечення доводів відповідача лише усно пояснювала, що вона будь-яких перешкод в користуванні спірною квартирою відповідачам не чинила, але при цьому й не надала доказів, що відповідач має вільний доступ до спірної квартири, або що вона давала їй ключі від квартири, а вони відмовились. Суд, виходячи з вищевикладеного, вважає, що [PERSON]А чинила перешкоди у проживанні [PERSON] з неповнолітньою дитиною в квартирі за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька (Червоноармійська), 18, кв. 38, в якій вона і дитина зареєстровані, а тому проживати вони там не могли з поважних причини, а отже відсутні підстави для задоволення первісного позову [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки судом встановлено, що поважний факт непроживання [PERSON] з малолітньою дитиною за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька (Червоноармійська), 18, кв. 38 з вересня 2013 року знайшов своє підтвердження під час дослідження доказів в судовому засіданні в звязку з перешкодами з боку власника та неприязними відносинами, які виникли між [PERSON] та колишніми чоловіком і свекрухою, суд приходить до висновку, що право [PERSON] на проживання в квартирі підлягає захисту, а тому зустрічний позов в цій частині про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення з малолітньою дитиною підлягає задоволенню. Також посилання [PERSON] на те, що вона не перешкоджала проживанню онучки, також не знайшли свого підтвердження, крім її слів. Водночас суд зазначає, що [PERSON] підлягає вселенню до саме до спірної квартири, а не однієї з кімнат, як вона неконкретизовано зазначає в прохальній частині. Це не позбавляє її в подальшому звернутись до суду з окремим позовом про визначення порядку користування житлом тощо. Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідачів не чинити перешкод в користуванні будинком, то суд вважає, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання та не може регулювати правовідносини, що виникнуть у майбутньому. Оскільки у суду відсутні докази того, що право позивача щодо користування квартирою буде якимось чином порушене відповідачами після вселення позивача, то вимога про зобовязання відповідачів на майбутнє не чинити перешкод є передчасною. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 275,60 грн.

Outcome: partial