Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.07.1993 року, виданого відділом по обліку та розподілу житлової площі Виконкому, квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності: [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія № [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину у вигляді Ѕ частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] прийняв її чоловік [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що сином [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серія № [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] з 19.12.1981 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія № [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] був [PERSON] . Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася лише [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Фареник О.О. від 27.09.2019 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] [PERSON] було відмовлено у зв`язку з ненаданням останньої документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини її чоловіком [PERSON] після смерті батька [PERSON] . Відповідно до довідки, наданої головою комітету мікрорайону № 2 Краматорської міської ради від 18.05.2020 року № 01-19/192, [PERSON] у період з 01.09.2010 року по [INFO] фактично мешкав разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до вимогст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання її чоловіка [PERSON] разом зі своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , приймаючи до уваги, що позивач позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживанняїї чоловіка зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті чоловіка на зазначену квартиру, вони задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні встановлено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено лише тому, що нотаріусу не було надано документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини її чоловіком [PERSON] після смерті батька [PERSON] . Постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з інших причин нотаріусом винесено не було.

Outcome: partial