Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просили стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № ВL КГ100090664 від 29.12.2011 року в сумі 71\~939,93 грн, зазначивши, що відповідно до укладеного кредитного договору [PERSON] надає позичальнику кредит в сумі 22 500,00 грн, а Позичальник зобов"язується повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом розмірі 0,01 % річних, комісію за управління кредитом 3 % від суми кредиту та страховий платіж - 3 % від суми кредиту. Позичальник порушив умови договору внаслідок чого утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач під час судового засідання 30 вересня 2015 року позов визнав частково не заперечував щодо простроченої суми кредиту 9\~832 грн 79 коп, прострочених відсотків за користування кредитом в сумі 1 грн 65 коп та заборгованість по комісії, вважав безпідставне нарахування пені в сумі 54\~960 грн 44 коп. Заявив про застосування до пені строку позовної давності та необхідність зменшення її розміру в порядку ст.551 ЦК України до 500 грн. Представник відповідача в судовому засіданні 19 жовтня 2015 року позов визнав частково, вказавши на відсутність заперечень щодо нарахування простроченої суми боргу 9\~832 грн 79 коп, прострочених відсотків за користування кредитом в сумі 1 грн 65 коп, звернув уваги на необхідність зменшення комісії на суму 675 грн, яка нарахована поза визначений період з 30.12.2014 по 29.01.2015. Вважав безпідставним та не підтвердженим відповідними доказами нарахування пені за пропуск платежів в сумі 54\~960 грн 44 коп. Заслухавши відповідача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 29 грудня 2011 року [PERSON] та ПАТ Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ «ВіЕйБі Банк») уклали кредитний договір № ВL КГ100090664, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит в сумі 22 500,00 гривень на споживчі цілі, а той в свою чергу - погасити кредит у строк до 29 грудня 2014 року, відповідно до графіка погашення щомісячними платежами, сплатити відсотки за користування кредитом, інші платежі, передбачені договором та належно виконувати, взяті на себе зобов"язання . [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором № ВL КГ100090664 від 29 грудня 2011 року виконав шляхом відкриття поточного рахунку, що підтверджується заявою-анкетою від 29.12.2011 року. Відповідно до п.3.3 договору, позичальник зобов»язаний щомісячно виконувати боргові зобов»язання відповідно до графіку, повернути банку всю суму наданих коштів у встановлений строк, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також виконати вимоги банку сплатити можливу неустойку. В порушення умов договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування не здійснював, у зв'язку з чим утворився борг. Прострочена сума заборгованості за укладеним кредитним договором складає 9\~832 грн 79 коп., прострочені відсотки за користування кредитом складають 1 грн 65 коп., що не заперечується відповідачем та підлягає стягненню на користь банку в повному обсязі. У відповідності до графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами ( а.с.9) останнім днем сплати комісії в сумі 675 грн є 29 грудня 2014 року. З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором комісія нарахована за період з 30.12.2014 по 29.01.2015, що не відповідає умовам договору та укладеного графіку. А отже суд погоджується з доводами представника відповідача щодо зменшення суми комісії на 675 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню комісія в сумі 6\~470 грн 05 коп. ( 7145,05 675). Вирішуючи питання щодо стягнення пені за пропуск платежів в сумі 54\~960 грн 44 коп., суд зважає на наступне. Відповідно до п.п.4.2, 4.3. кредитного договору за прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф та пеню, що розраховується від суми невиконання боргових зобов»язань. В позовній заяві банк не обґрунтував нарахування пені за пропуск платежів в сумі 54\~960 грн 44 коп., зазначивши загальну суму, яка заперечується відповідачем та його представником. З поданого розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.3) графи 14 нарахування плати за пропуск платежів проводиться до 01 березня 2013 року, потім відсутнє нарахування плати і з 30 березня 2015 року зазначається сума 45961,4, розрахунок якої є незрозумілим саме з цього періоду, також є незрозумілим, на які саме платежі нарахована дана сума. З графи 16 вбачається початок простроченої заборгованості з 30 березня 2015 року в сумі 45961,44, що також не містить належного розрахунку, який би мав бути прийнятий судом до уваги. У відповідності до ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 30 вересня 2015 року по справі була оголошена перерва та на адресу банку як позивача по справі були направлені заперечення відповідача і надана можливість надати додаткові докази з обгрунтуванням розрахунку суми пені, яка заперечувалась відповідачем. Однак в судове засідання відповідні докази зі сторони позивача надані не були. Без зазначення конкретних платежів та методів розрахунків заявленої суми пені суд позбавлений можливості самостійно визначати платежі, на які проводились нарахування пені, що може порушити права відповідача. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відмову з задоволенні позовних вимог в частині стягнення плати за пропуск платежів в сумі 54\~960 грн 44 коп. за їх необґрунтованістю. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а при подачі позову позивач за діючими на той час положеннями Закону України «Про судовий збір» був звільнений від його сплати, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 163 грн 04 коп ( 16304,49х719,39/71939) пропорційно до частини задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial