Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.15 року його поновлено на посаді директора комунального підприємства «Васильківтепломережа». Згідно п.п. 7.4., 7.5. Статуту КП «Васильківтепломережа», призначення директора здійснюється за розпорядженням Васильківського міського голови. Вказував, що звернувся до такого з вимогою виконати рішення суду 17.08.15 року, проте розпорядження про його поновлення на посаді видано 12.11.15 року. Просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки у виплаті заробітної плати, завдану йому моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з наведених у ній підстав. Представник Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області заперечувала проти позову в частині стягнення моральної шкоди. Представник комунального підприємства Васильківської міської ради КП «Васильківтепломережа» залишив вирішення спору на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.15 року поновлено [PERSON] на посаді директора комунального підприємства «Васильківтепломережа» та в цій частині допущено негайне виконання рішення суду. 12.11.15 року розпорядженням Васильківського міського голови №8-к поновлено [PERSON] на посаді директора комунального підприємства «Васильківтепломережа». Відповідно 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різницю в заробітку за час затримки. Виходячи з наведеного вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати за період з 15.08.15 року по 12.11.15 року підлягає задоволенню. Час затримки становить 61 день, тому середня заробітна плата за час затримки становить 33 331,62 грн. (61 день х 546,42 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування завданої йому з боку відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не навів належного обґрунтування позовних вимог немайнового характеру, не зазначив докази, що підтверджують позовні вимоги в цій частині, не вказав з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 499,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial