Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Під час розгляду справи до участі у справі в якості третіх осіб залучено Моторно (транспортне) страхове бюро України та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.10.2013 між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3673509/05АВ, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER]. У період дії договору страхування застрахований автомобіль був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Шевроле» склала 55718,39 грн., які позивач сплатив на користь потерпілої особи. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 55718,39 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн. Представник позивача Сергутін В.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неможливість виплатити позивачу страхове відшкодування у зв'язку із складним матеріальним становищем. Від Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа ПрАТ «СК «Україна» явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30.10.2013 між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3673509/05АВ, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією забезпеченого наземного транспортного засобу «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 13-23). 15.02.2014 близько 01 год. 45 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Хонда», д.н.з. [NUMBER], на перехресті вул. Полярна - вул. Бережанська в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, виїхав на регульоване перехрестя на червоний (забороняючий) сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.9, 8.7.3(е) Правил дорожнього руху. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно з ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 15.02.2014 за участю автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER], та застрахованого автомобіля [NUMBER], є водій [PERSON] У відповідності до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З положень ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті на користь власника автомобіля «Шевроле», визначений позивачем у страхових актах №1.002.14.00840/VESKO7297 від 13.03.2014, №1.002.14.00840/VESKO11294 від 14.04.2014, №1.002.14.00840/VESKO15935 від 30.05.2014, №1.002.14.00840/VESKO18328 від 20.06.2014 та складає 55718,39 грн., з них страховою компанією утримано 1346,00 грн. в рахунок погашення несплачених страхових платежів по договору страхування. Інша сума страхового відшкодування у розмірі 54372,39 грн. перерахована позивачем на користь ФОП [PERSON], який здійснював відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Шевроле», що підтверджується платіжними дорученнями №95869 від 17.03.2014, №111746 від 03.06.2014, №115675 від 24.06.2014 та №102922 від 16.04.2014 (а.с. 75, 81, 87, 143). Положеннями ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) передбачено, що у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов'язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. За приписами ст. 21 Закону з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Отже, положеннями Закону, який регулює дані відносини, встановлено обов'язковість страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, за експлуатацію транспортного засобу без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності передбачається відповідальність (ст.126 КУпАП), а також умови чинності договору обов'язкового страхування. Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За приписами ст. 36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, який керував автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» на підставі полісу №АС/3968902. Згідно з вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіну майну, становить 50000,00 грн., франшиза складає 1000,00 грн. Поліс на момент вчинення ДТП був чинний. За приписами ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», то на думку суду питання стягнення цього страхового відшкодування повинно вирішуватися між позивачем та третьою особою ПрАТ «СК «Україна». Разом з тим, враховуючи, що фактичний розмір заподіяної шкоди (55718,39 грн.) перевищує встановлений ліміт відповідальності (50000,00 грн.), то з відповідача необхідно стягнути різницю між страховою виплатою, яка буде стягнута з ПрАТ «СК «Україна», та фактичними збитками у сумі 5718,39 грн., а також франшизу у розмірі 1000,00 грн. Крім того, суд враховує, що підпунктом «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону передбачено, що у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом. Також суд враховує, що в разі стягнення шкоди з винної особи, тобто відповідача, у нього буде відсутня можливість стягнення цих коштів з ПрАТ «СК «Україна» або МТСБУ, оскільки це не передбачено Законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 165,36 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З викладеного,

Outcome: partial