Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що офіційно в шлюбі з відповідачем не була. Відповідач матеріально їй та дитині не допомагає, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання та утримання дитини. З посиланням на ст.ст. 182, 183 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивачка вважає, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона на даний час не в змозі самостійно себе забезпечувати, оскільки зайнята доглядом за малолітньою дитиною. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та, пояснив, що грошові кошти дружині не надавав в зв`язку з тим, що не вважав за потрібним а все, що потрібно для дому купляв самостійно, крім того в цьому році вони придбали автомобіль для потреб сім`ї, в зв`язку з чим заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] , в судовому засіданні не з`явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявку суду не повідомила (а.с 37). Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 10 квітня 2018 року виконавчим комітетом Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровській області у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с 4). Згідно акту підтвердження фактичного місця проживання № 76 від 13 лютого 2019 року, складений головою Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою, та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). Даний факт також підтверджується довідкою Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 75 від 13 лютого 2019 року і не заперечується відповідачем (а.с 9). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці регулярно не надає, хоча зобов`язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дитини, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує як стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працює та отримує заробітну плату за місцем роботи, так і дитини, її вік та потреби, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дитини, так і відносно відповідача, сторонами не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 92 СК України - жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за малолітньою дитиною, сином [PERSON] , який не досяг трирічного віку, відповідач працездатний, може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення на її утримання аліментів до досягнення дитиною трирічного віку є обґрунтованими і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно до [INFO] , тобто до дати коли, [PERSON] досягне трирічного віку. Доводи позивачки, що вона потребує аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в більшому розмірі, судом не приймаються, оскільки на підтвердження цих обставин позивачкою не надано жодних доказів та обґрунтувань. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 84, 92, 180-182, 183 СК України,

Outcome: partial