Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що 08 лютого 2012 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 08 лютого 2012 року. Від цього шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що шлюб рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 грудня 2013 року було розірвано Мотивує позовні вимоги і тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виховання дітей та надання їм матеріальної допомоги; достовірно знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги і допомоги, [PERSON] фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та після розірвання шлюбу взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання наших дітей, не спілкується із ними. Вказує, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дітьми, жодних коштів крім допомоги на дітей не отримую і утримувати двох дітей самостійно їй важко. Зазначає, що відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби; аліменти він нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з останнього не проводиться, іншої сім»ї та неповнолітніх дітей та інших утриманців немає; натомість їх спільні діти постійно потребують нормального харчування, одягу; син відвідує спортивні секції (панкратіон); діти часто хворіють та усе це потребує значних коштів і сама вона не здатна в повній мірі цього забезпечити, а тому, вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним, зважаючи на мінливий дохід відповідача. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти до їх повноліття в твердій грошовій сумі у розмірі на кожну дитину щомісячно по 800 грн. починаючи стягнення з дня пред»явлення позову в суд. Позивачка в судовому засіданні надала покази аналогічні викладеним в позовній заяві, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав що він погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 300 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підлягають з урахуванням досліджених по справі доказів в їх сукупності частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом належними доказами по справі установлено такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.12. 2013 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 3). В шлюбі, за час спільного проживання сторін однією сім»єю народилися діти - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11. 2008р. ( а.с. 6) та донька [PERSON], [INFO], про свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.03. 2012 року ( а.с. 7). Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Як встановлено судом, відповідач офіційно не працює, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, чого в судовому засіданні не заперечував сам відповідач. У відповідності до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, відповідачем не доведено належними доказами його неплатоспроможність відносно утримання матеріально своїх дітей. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На основі викладеного, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не отримує регулярного доходу, має мінливий заробіток, а саме відповідач [PERSON], як батько неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] зобов'язаний сплачувати на користь позивача на утримання дітей аліменти в розмірі 650 гривень на кожну дитину, щомісячно починаючи з 23.04.2014 року до настання дітьми відповідно повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного;

Outcome: partial