Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

КП «Житлосервіс» звернулось до суду із позовом, з врахуванням поданих під час слухання справи уточнень позовних вимог та заяви про залучення співвідповідачів, до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 5218, 83 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що КП «Житлосервіс» є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання житлового будинку №41 по вул.Гагаріна в м.Ізяслав Хмельницької області. Відповідачі у справі є співвласниками квартири №11 у вказаному будинку, а тому відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Цивільного кодексу України зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Разом з тим відповідачі у справі не сплачували спожиті послуги і у них утворилась заборгованість за період з 01.08.2007 року по 01.02.2017 року в загальній сумі 5218, 83 грн. Відповідач у даній справі [PERSON], який також за договорами про надання правової допомоги від 17.05.2017 року представляє інтереси у справі №675/372/17 відповідачів [PERSON], [PERSON], заперечив проти задоволення позову. Вказав, що будинок №41 по вул.Гагаріна в Ізяслав належить на праві власності державній установі «Ізяславська виправна колонія (№31)», до комунальної власності не був переданий у встановленому порядку, а тому КП «Житлосервіс» не може утримувати зазначений будинок на своєму балансі та, відповідно, надавати житлово-комунальні послуги. Свідоцтво про право власності, видане Ізяславській виправній колонії №31 на житловий будинок №41 по вул.Гагаріна, погашено без відповідних правових підстав. Зазначив, що відповідач по справі фактично послуги з утримання будинку та прибудинкової території не надав, а докази у справі свідчать лише про надання послуг окремим власникам квартир у даному будинку. Крім того, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території з відповідачем ним не укладався. Також під час розгляду справи відповідач подав заяву, якою просив суд при вирішенні справи застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1999 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Як зазначено у вказаному свідоцтві, квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Листом від 21.05.2001 року №3008 начальник Ізяславської виправної колонії №31 звертався до Ізяславського бюро технічної інвентаризації, яким просив в звязку із передачею будинків №№41, 43, 44, 45 по вул.Гагаріна з балансу Ізяславської виправної колонії №31 на баланс міської ради, виготовити на будинок №41 по вул.Гагаріна всі необхідні документи окрім технічного паспорту. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, оглянутої в судовому засіданні, між КП «Ізяславське РБТІ» та Ізяславською виправною колонію укладено договір на проведення інвентаризації житлових будинків в м.Ізяславі по вул.Гагаріна №№41, 43, 44, 45. КП «Ізяславське РБТІ» проведено відповідну роботу з інвентаризації будинку №41 за вказаною адресою. Рішенням сьомої сесії Ізяславської міської ради 5 скликання від 20.10.2006 року надано згоду на передачу житлових будинків по вул.Гагаріна №41, 43, 44, 45 у комунальну власність територіальної громади м.Ізяслав, зобовязано виконавчий комітет міської ради утворити комісію з питань передачі вказаних будинків у комунальну власність. Рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 17.11.2006 року №178 вирішено створити комісію по прийманню житлових будинків по вул.Гагаріна №41, 43, 44, 45 в м.Ізяславі у комунальну власність у складі представників Ізяславської міської ради, комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство», Ізяславської виправної колонії №31, Ізяславської районної державної адміністрації, КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації». Відповідно до листа Архівного відділу Ізяславської районної державної адміністрації від 10.07.2017 року №98/04-04, яким надано суду архівні копії вказаних рішень 7 сесії Ізяславської міської ради 5 скликання від 20.10.2006 року та рішення виконкому Ізяславської міської ради від 17.11.2006 року №178, повідомляється про відсутність інших документів про передачу вказаних вище будинків у комунальну власність. Відповідно до архівного витягу із рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 25.11.1999 року №145 про оформлення права власності, виконавчий комітет розглянувши клопотання адміністрації установи МХ-324/31 про оформлення права власності на житлові будинки, вирішив оформити право державної власності установи МХ-324/31 на житлові будинки по вул.Гагаріна, 41, 43, 44, 45, 46. Також в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності, видане 25.10.2002 року, відповідно до змісту якого 5-ти поверховий будинок по вул.Гагаріна, 41 в м.Ізяслав належить на праві державної власності Ізяславській виправній колонії №31, про що КП «Ізяславське РБТІ» зроблено запис у реєстрову книгу за реєстровим №301 25.10.2002 року. Разом з тим, відповідно до оглянутої в судовому засіданні реєстрової книги №2 на нежилі обєкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, під реєстровим №301 дійсно міститься запис про належність Ізяславській виправній колонії №31 будинку по вул.Гагаріна, 41. Тут же наявна відмітка «Погашено». В той же час, листом №156 від 27.07.2017 року КП «Ізяславське РБТІ» повідомило, що по архівним даним право власності на багатоквартирний житловий будинок за адресою: м.Ізяслав, вул.Гагаріна, буд.41 не зареєстроване. Також відповідачем надано суду копію відповіді №417 від 27.09.2017 року міського голови [PERSON] та копію відповіді №159 від 02.08.2017 року начальника КП ІРБТІ на адвокатські запити [PERSON], в яких вказано, що право власності на багатоквартирний житловий будинок №41 по вул.Гагаріна в м.Ізяслав не зареєстровано. Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року №7/5, та яке було чинне на момент вчинення реєстраційного напису на свідоцтві про право власності на житловий будинок №41 по вул.Гагаріна, саме на підприємства бюро технічної інвентаризації покладався обовязок реєстрації прав власності на нерухоме майно (п.1.3). Матеріали справи, зокрема листи КП «Ізяславське РБТІ» №156 від 27.07.2017 року та №159 від 02.08.2017 року, свідчать про те, що право власності на зазначений будинок не було зареєстроване за Ізяславською виправною колонією №31. А видане останній свідоцтво про право власності було погашене. Зворотнього відповідачем у справі не доведено та доказів не надано. Разом з тим, актом від 01.08.2007 року комісія у складі представників Ізяславської міської ради, комунального підприємства «Житлово-комунальне підприємство» та комунального підприємства «Житлосервіс» здійснено передачу відповідно переліку, наведеному у відомості наявності житлових будинків по Ізяславському ЖКП, житлових будинків, в тому числі і будинку №41 по вул.Гагаріна з балансу Ізяславського ЖКП на баланс КП «Житлосервіс». Рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 13.02.2008 року №16 «Про визначення виробника та виконавця комунальних послуг» визначено виконавцем послуг з управління будинками КП «Житлосервіс». Розділом 2 статуту КП «Житлосервіс» підтверджується, що предметом його діяльності є виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг в жилих і нежилих будинках різних форм власності, в тому числі шляхом надання послуг з управління багатоквартирними будинками, управління нерухомим майном житловим фондом різних форм власності, надання комплексу послуг з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій, усунення сміття та інші суміжні послуги допоміжного характеру, повязані з експлуатацією житлового фонду. Рішенням виконкому Ізяславської міської ради від 16.06.2010 року №62, з доповненням, внесеним рішенням від 22.12.2010 року №133, встановлено перелік послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Рішеннями виконкому Ізяславської міської ради №108 від 28.07.2006 року, №60 від 18.04.2008 року, №135 від 22.12.2010 року, №50 від 29.04.2011 року, №114 від 14.10.2014 року, №121 від 16.12.2015 року затверджено тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. В матеріалах справи наявні відомості затрат матеріалів та коштів за 2012, 2014, 2015, 2016 роки, а також наряди-завдання, якими підтверджується надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території по вул.Гагаріна, 41 згідно переліку послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, затвердженого рішенням виконкому Ізяславської міської ради №62 від 16.06.2010 року. Таким чином, КП «Житлосервіс»,отримавши на баланс від КП «Житлово-комунальне підприємство» житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Ізяслав, вул.Гагаріна, 41, маючі повноваження на надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, фактично надавало їх з 01.08.2007 року по 01.02.2017 року, в звязку із чим понесло матеріальні витрати на їх надання. Відповідачі споживали вказані послуги, але не оплачували їх. Відповідно до пп.2 п.«а» ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належить \~встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Статтею 332 ЦК України\~визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.4 ст.319 ЦК України\~власність зобов'язує. Відповідно до ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Також пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону\~обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги включають в себе і послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 24 січня 2006 року № 45 встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що підтверджується правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 27.03.2013 року у справі № 6-6ц13. Тому доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки з ним не укладено договір на надання житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу. Як вбачається із розрахунку суми заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території наданого позивачем, сума заборгованості відповідачів за період з серпня 2007 року до лютого 2017 року становить 5218, 83 грн. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність (строк, в межах якого особа може звернутись з позовом до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Позивач звернувся до суду з позовом 01.03.2017 року, а отже, його вимоги підлягають задоволенню, враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, за період з лютого 2014 року до лютого 2017 року. Сума заборгованості за цей період становить 2027 грн. 62 коп. (лютий грудень 2014 року = 470 грн. 34 коп.; січень грудень 2015 року = 676 грн. 08 коп.; січень грудень 2016 року = 857 грн. 82 коп., з врахуванням перерахованої субсидії; січень 2017 р. - 23 грн. 38 коп., з врахуванням перерахованої субсидії). Решта позовних вимог, а саме заборгованість у період з серпня 2007 року по січень 2014 року заявлені поза межами строку позовної давності, а тому задоволенню не підлягають. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати з врахуванням суми задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial