Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У квітні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON].) про захист авторських прав шляхом стягнення компенсації в розмірі 73080 грн. На обґрунтування позову зазначила, що протягом 2008-2010 р. вона своєю творчою працею створила картини під назвами «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]». 23 березня 2015 р. в інтернет-магазині «[INFO]», в якому свою господарську діяльність здійснює ФОП [PERSON], здійснено публічний показ та розповсюдження (реалізацію) щоденника під назвою «[INFO]», в структурі якого незаконно, без дозволу позивача, відтворено вищевказані твори образотворчого мистецтва. Посилаючись на те, що незаконним публічним показом та розповсюдженням контрафактних примірників творів відповідач порушив її авторські права, [PERSON] просила поновити їх шляхом стягнення компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат (1218 грн.) за кожний об'єкт інтелектуальної власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Пояснив, що [PERSON] не надавала дозвіл ні на виготовлення, ні на розповсюдження, ні на публічний показ в Інтернеті створених нею картин, а тому щоденник є контрафактним товаром. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідач не розповсюджував контрафактні примірники творів позивача, а придбав щоденник «[INFO]» у встановленому законом порядку у ФОП [PERSON], який в свою чергу придбав його у ДП «Самміт Книга». ДП «Самміт Книга» гарантувало, що розповсюдження товарів і творів, переданих покупцю, не порушує прав третіх осіб, і зобов'язувалося самостійно врегулювати спірні питання, пов'язані з авторськими та суміжними правами. Щоденник «[INFO]» має міжнародний стандартний книжковий номер (ISBN), який надається державною установою - Книжковою Палатою України, а отже у відповідача не було жодних підстав вважати товар контрафактним. Щоденник, який є цілісним оригінальним твором - поєднанням щоденника та твору нехудожньої літератури на тематику краси та здорового способу життя, підлягає правовій охороні як складений твір і не є контрафактною продукцією. Відповідно до законодавства про видавничу справу особою, відповідальною за дотримання прав інтелектуальної власності авторів при використанні їх творів у відповідних виданнях, є видавець. Оскільки щоденник створений не відповідачем, він не може бути обізнаний щодо правових підстав використання у щоденнику кожного його оригінального елементу (включаючи ілюстрації). Щоденник «[INFO]» створено в 2010 р. як спільний проект [PERSON] та журналу «Chercher la femme», а його видавником було продюсерське агентство «La femme». З 2007 по 2011 р. позивач тісно співпрацювала з журналом «Chercher la femme», і в 2011 р. той же видавець видав ще один щоденник під назвою «[INFO]», в якому теж використані картини позивача. За міркуванням відповідача наведене свідчить про існування між видавцем та [PERSON] домовленості про використання її картин для ілюстрації щоденників і є доказом, що щоденник «[INFO]» не є контрафактною продукцією. Представник відповідача також послався на необґрунтованість визначеного позивачем розміру компенсації вказуючи, що сума компенсації не є адекватною діям відповідача. Так, відповідач реалізував за один раз усього 2 щоденники загальною вартістю 206 грн., при цьому картини позивача є лише декоративним елементом щоденника і не складають основну частину складеного твору. Отже орієнтовний розмір шкоди, яка за твердженням позивача завдана йому реалізацією щоденників, не може перевищувати 100 грн., а одержаний відповідачем від реалізації 1 щоденника дохід становить 18 грн. Окрім того відповідач не мав наміру порушувати авторські права позивача. За клопотанням представника відповідача судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб фізичну особу-підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON].), Дочірнє підприємство «Самміт Книга» (далі -ДП «Самміт Книга»), журнал «Chercher la femme» та продюсерське агентство «La femme». ФОП [PERSON] підтвердив, що в 2015 р. він реалізував ФОП [PERSON] 2 щоденники «[INFO]», отримані на підставі договору поставки, укладеного в 2010 р. з ДП «Самміт Книга». За умовами договору саме ДП «Самміт Книга» відповідає за дотримання прав інтелектуальної власності авторів. ДП «Самміт Книга», журнал «Chercher la femme» та продюсерське агентство «La femme» не повідомили суд про причини неявки в судове засідання своїх представників, суд розцінив ці причини як не поважні та дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності. Заслухавши представників сторін, третю особу, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] є автором творів образотворчого мистецтва - картин під назвами «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO], «[INFO]», «[INFO]», що не заперечується відповідачем і підтверджується сертифікатами на картини, свідоцтвами про реєстрацію авторського права на збірки творів образотворчого мистецтва та рішеннями Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію авторського права на твір (а.с. 14-28). Відповідно до ст. 433 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон № 3792-ХІІ) твори образотворчого мистецтва є об'єктом авторського права і підлягають охороні згідно із законом. За приписами ст.ст. 438, 440 ЦК України, ст.ст. 14. 15 Закону № 3792-ХІІ автору належать особисті немайнові права, а також майнові права, зокрема виключне право на використання твору або виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. 20 березня 2015 р. фізична особа-підприємець [PERSON] придбала у відповідача в інтернет-магазині «[INFO]» за 206 грн. два примірники щоденника «[INFO]», що не заперечується відповідачем і підтверджується відповідними рахунком та накладною (а.с. 13). Щоденник «[INFO]» являє собою зразок книжкової продукції, у якій поєднано щоденник та збірник даних на тематику краси та здорового способу життя, до якого в якості складових включено копії картин авторства [PERSON] «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]», «[INFO], «[INFO]», «[INFO]». Враховуючи зміст щоденника «[INFO]», він є складеним твором. Відповідно до ст. 19 Закону № 3792-ХІІ складений твір є об'єктом авторського права, що охороняється законом, за умови дотримання упорядника збірника прав авторів кожного з творів, включених до складеного твору. Включення твору як складової частини складеного твору можливе лише з дозволу автора та інших осіб, які володіють авторськими правами на цей твір. Судом встановлено, що [PERSON] не надавала дозволу на включення до щоденника «[INFO]» копій своїх картин. Представник відповідача послався на існування між [PERSON] та видавником щоденника - агентством «La femme», усної домовленості про використання її картин для ілюстрації щоденника. Вказану обставину підтвердила засновник журналу [PERSON], надавши суду для огляду примірники журналу, в яких були розміщені реклама галереї позивача, реклама щоденника «[INFO]» та публікації позивача на різні теми. Проте вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.ст. 31, 32, 33 Закону № 3792-ХІІ єдиним доказом передачі автором права на використання твору є авторський договір, укладений у письмовій формі, а такого договору суду не надано. З огляду на встановлені обставини та враховуючи положення ст. 1 Закону № 3792-ХІІ, яка дає визначення терміну «контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми», суд приходить до висновку, що копії картин позивача, використані у щоденнику «[INFO]», є контрафактними примірниками творів образотворчого мистецтва, оскільки вони розповсюджуються з порушенням авторського права. Відповідно до п. "б" ст. 50 Закону N 3792-XII розповсюдження контрафактних примірників творів є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Згідно з роз'ясненням, даними у п. 44 постанови пленуму Верховного суду України № 5 від 04.06.2010 «Про застосування судами законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Враховуючи наведене, ФОП [PERSON], через магазин якої було здійснено реалізацію контрафактних примірників творів позивача, є належним відповідачем у справі за даним позовом, що не позбавляє її права, при наявності до того підстав, звернутися з регресним позовом до третіх осіб, які несуть відповідальність за дотримання прав інтелектуальної власності при виготовленні щоденника «[INFO]». За приписом ст. 52 Закону № 3792-ХІІ одним зі способів цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав є стягнення компенсації. Відповідно до ч. 2 вищевказаної статті суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Визначаючи розмір компенсації, суд враховує, що реалізуючи щоденник «[INFO]», ФОП [PERSON] не мала наміру порушити авторські права позивача, при цьому надійшло в продаж і було реалізовано за один раз усього 2 щоденники, в яких використано 12 контрафактних примірників творів позивача. Вказані примірники є декоративним елементом щоденника і не складають основну частину складеного твору, а розмір отриманого відповідачем від реалізації щоденників доходу становить лише 36 грн. Отже, застосовуючи принципи розумності та справедливості, та ураховуючи положення ч. 2 ст. 52 Закону № 3792-ХІІ щодо мінімального розміру компенсації, суд вважає адекватною компенсацією за порушені авторські права позивача грошову суму з розрахунку 2 мінімальні заробітні плати (1218 грн.) за один реалізований контрафактний примірник твору, що в загальній сумі становить 14616 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений на суму 14616 грн. (20% від заявлених вимог), суд присуджує на користь позивача з відповідача судовий збір у визначеному законом мінімальному розмірі - 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial