Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

В серпні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення, стягнення додаткових витрат на навчання. Просила збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання щомісячно по 500 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26.04.2012 року постановлено стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1 500 гривень на дитину щомісячно, з 27.03.2012 року до повноліття дитини. Заочним рішенням Броварського районного суду Київської області від 20.02.2017 року змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] та постановлено стягувати аліменти в розмірі 750 гривень. Вказане рішення було скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 липня 2017 року та постановлено нове, яким розмір аліментів було зменшено до 1000 гривень до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що така сума аліментів є недостатньою для забезпечення необхідних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку дитини, оскільки витрати на утримання сина значно зросли, окрім школи дитина додатково навчається у музичній школі, займається англійською та відвідує секцію рукопашного бою. Крім того просила врахувати, що в неї відбулися зміни сімейного та матеріального стану, а саме у неї народився син та на її утриманні перебуває мати пенсіонерка. Відповідач відзив на позовну заяву, де були б зазначені заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, суду не надав. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК суд вирішуватиме спір за наявними матеріалами справи. Ухвалою судді Оболонського суду м. Києва від 03.09.2018 року прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що на момент винесення рішення Оболонським судом м. Києва у 2012 році позивач офіційно не працював, а тому судом частково було задоволено її вимоги і постановлено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень. Відповідач добровільно не сплачував аліменти, тому позивачка зверталась до виконавчої служби. При цьому, відповідач неодноразово звертався до суду з позовом про зменшення аліментів, внаслідок розгляду якого розмір аліментів було зменшено до 1000 гривень. Вказала на те, що з часу прийняття судом рішення про зменшення розміру аліментів значно зросли ціни на товари необхідні для дитини, а також зазначила, що дитина обдарована і відвідує різні гуртки, що збільшує її витрати на розвиток сина до 500 гривень щомісяця. Пояснила, що у неї народилась дитина від іншого чоловіка, з яким у шлюбі вона не перебуває, а також має на утриманні матір пенсіонерку. Вважає, що відповідач приховує свої доходи, щоб не сплачувати належну суму на утримання дитини. Відповідач проти задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку у розмірі ? його частини заперечував. Пояснив, що він сплачує аліменти з нарахуванням індексації і цієї суми вистачає на утримання дитини за умови, що вони з позивачкою мають спільний обов'язок по утриманню сина. Звернув увагу суду на те, що додані позивачем докази не доводять, що витрати були понесені саме на утримання їх спільного сина. Вважає, що зміна сімейного та матеріального стану позивача не може впливати на збільшення його зобов'язань по сплаті аліментів. При цьому, зазначив, що може сплачувати аліменти у розмірі 2 000 гривень щомісячно. Крім того пояснив, що має на вихованні ще одну дитину від іншого шлюбу та не має постійного місця роботи Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2012 року було розірвано. У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON], 2008 року народження. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.04.2012 року постановлено стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1 500 гривень на дитину щомісячно, з 27.03.2012 року до повноліття дитини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2014 року у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовлено. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2017 року змінено розмір аліментів становлений на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26.04.2012 року, постановлено стягувати аліменти у розмірі 750 гривень. Вказане рішення було скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 липня 2017 року та постановлено нове, яким розмір аліментів було зменшено до 1000 гривень до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.02.2017 року у позивачки народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.17). Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов'язку батька та матері утримувати дитину, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (надалі - СК України). Згідно зі ст. 157 СК України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно абзц. 2 частини другої статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При цьому, ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши положення частини третьої статті 181 СК України, суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачкою щодо збільшення розміру аліментів та зміни способу стягнення не можуть бути одночасно задоволені, оскільки є альтернативними способами стягнення аліментів. А тому, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. А саме, позовні вимоги, щодо зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) та визначення їх у розмірі ? від доходу батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує зміну майнового стану стягувача аліментів - позивача [PERSON], яка на утриманні після зміни розміру аліментів Апеляційним судом Київської області має ще одного сина, а також те, що визначена судом сума щомісячних аліментів не може вважатись достатньою для забезпечення життя та розвитку дитини. Встановлення розміру аліментів у частці від доходу платника аліментів дозволить ефективно забезпечити належний рівень життя дитини до моменту досягнення ним повноліття. Суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат, у зв'язку з наступним. З наданих суду позивачкою копій дипломів та сертифікатів, вбачається, що син сторін [PERSON] відвідує різні секції, приймає участь у міжнародних конкурсах, відмінно навчається у школі (а.с. 58-66). Суду не надано доказів узгодження між батьками такої кількості, переліку та вартості додаткових занять для дитини, а також того, що витрати, що здійснює позивач викликані будь-якими особливими обставинами. Інші, надані позивачкою, докази на підтвердження витрат на утримання та виховання сина, прийняті судом в судовому засіданні, не підтверджують поданого нею розрахунку суми витрат, оскільки з їх змісту не можливо реально оцінити, що і на яку суму позивачка придбала саме для потреб свого сина [PERSON] (а.с. 19-57). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 704 гривні 80 копійок судового збору, оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору в порядку п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial