Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 25.02.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача майнову шкоду в сумі 21995,27 грн., завдану внаслідок пошкодження автомобіля. Стягнути з [PERSON] на користь позивача 550,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості нанесеної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь позивача 87,84 грн. витрат на відправку телеграми для його участі в оцінюванні автомобіля OPEL VECTRA, номерний знак [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на користь позивача немайнову шкоду в сумі 20000,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 431,00 грн. та 114,70 грн. витрат за подання заяви про забезпечення позову. Під час попереднього судового засідання вирішити питання про виклик до суду свідків. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що 21.02.2013 р. сталася ДТП, в результаті якої його автомобілю спричинена шкода, винним у ДТП визнаний відповідач по справі [PERSON] Вартість ремонту складає 21995,27 грн. Крім матеріальної шкоди йому була спричинена моральна шкода, під час ДТП в його автомобілі знаходилася маленька донька, яку після ДТП доставили в лікарню, де поставили діагноз забиття грудної клітини, у зв'язку з чим він дуже нервував, вимушений був витрачати кошти на лікування дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов на тих підставах, які викладені в ньому. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позову визнав частково, він повідомив, що дійсно винний у ДТП, але на його утриманні перебуває семеро осіб, він немає можливості сплачувати позивачу завдану його автомобілю шкоду. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі нотаріальної довіреності від 06.05.2014 р., посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 974, вимоги позову не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Він пояснив, що позивач не є власником транспортного засобу, тому немає права на звернення до суду. 21.02.2013 р. [PERSON] була написана розписка, в якій зазначено, що [PERSON] після того, як [PERSON] сплатить ремонт належного йому автомобіля Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 8 тисяч грн., будь - яких претензій не буде мати до нього, тобто вартість ремонту автомобіля вони оцінили в 8000,00 грн. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до нотаріальної довіреності від 22.01.2009 р. [PERSON], який діє від імені [PERSON], уповноважив [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися на їхній розсуд, керувати належним [PERSON] автомобілем марки Opel Vectra, 1990 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Довіреність видана з правом продажу, обміну та експлуатації автомобіля за встановленим законом порядком, в разі необхідності одержання дублікату свідоцтва про реєстрацію ТЗ, укладання договорів оренди, позички, а також з правом укладання всіх дозволених чинним законодавством правочинів щодо вказаного автомобіля, укладати договори страхування, щодо вказаного автомобіля, в тому числі договори страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 135. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], Opel Vectra, червоного кольору, 1990 року випуску, належить [PERSON]. 21.02.2013 р. о 16:00 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом ГАЗ 31105, номерний знак [NUMBER], по проспекту Людвіга Свободи в м. Харкові, при повороті ліворуч не надав дорогу автомобілю Опель Вектора, державний номер [NUMBER], що рухався в попутному напрямку, здійснив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.04.2013 р. по справі № 638/4105/13 - П, [PERSON] визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 (триста сорок) гривень. Відповідно до звіту № 1 - 01 - 04 - 13 про незалежну оцінку визначення величини обсягу матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобіля Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER], виконаного суб'єктом оціночної діяльності ФО - П [PERSON], зареєстрований в Харківській районній державній адміністрації Харківської області 13.04.1999 р. серія [NUMBER], сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Opel Vectra, 1990 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], з врахуванням технічного стану та комплектації складає 21995,27 грн. [PERSON] 21.02.2013 р. написав розписку, в якій зазначив, що зобов'язується відремонтувати [PERSON] належним йому автомобіль Opel Vectra, державний номерний знак [NUMBER], вартість ремонту 8000,00 грн. За ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з цього положення, право на відшкодування заподіяної майну шкоди має лише особа, якій належить таке майно. Відповідно до п. п. 1 п. 13 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. [PERSON] хоч і не є власником автомобілю Opel Vectra, 1990 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], але володіє ним на праві оперативного управління, тобто довіреності від 22.01.2009 р., тому він має право вимагати відшкодувати шкоду, завдану цьому майну. Заперечення представника відповідача, що позивач не є власником майна, а тому немає права на відшкодування шкоди, є голослівними, та такими, що не ґрунтуються на нормах закону: ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України. За ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Винність [PERSON] у дорожньо - транспортній пригоді 21.02.2013 р. встановлена постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.04.2013 р. по справі № 638/4105/13 - П, а тому його вина не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Під час розгляду справи ні відповідачем, ні його представником не заявлялося клопотання про призначення авто - товарознавчої експертизи для визначення матеріальної шкоди, яка спричинена автомобілю в результаті ДТП, хоча в матеріалах справи наявне письмове клопотання, тому судом дане клопотання не розглядалося, оскільки воно не було підтримано в судовому засіданні. Заперечення представника відповідача в тій частині, що сторони домовилися, що вартість ремонту автомобіля складає 8000,00 грн., про що були написані ними відповідні розписки, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем [PERSON] дійсно написані такі розписки, цього факту сторони не спростовували, але з 21.02.2013 р. по день винесення судом рішення: 20.06.2014 р., відповідачем не відшкодовано позивачу жодної копійки на ремонт автомобілю, позивач неодноразово заявляв, що він готовий укласти мирову угоду, але цього також не було зроблено, оскільки добровільно сторони не врегулювали спір, тому суд відшкодовує позивачу майнову шкоду в розмірі, яка зазначена у звіті № 1 - 01 - 04 - 13 незалежної оцінки від 21.02.2013 р., а саме на суму 21995,27 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, а також з врахуванням положень Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають такі питання: наявність такої шкоди; протиправність дій особи, яка його завдала; наявність причинного зв'язку між завданою шкодою та протиправними діями; наявність вини особи, яка завдала шкоду. Підставою для відшкодування моральної шкоди позивач вказує, що в його автомобілі їхала маленька донька, 2010 р. н., яка отримала в результаті дорожньо - транспортної пригоди забиття грудної клітини, він дуже нервував та хвилювався за свою доньку, вимушений був витрачати кошти на лікування дитини, що призвело до порушення його нормального укладу життя, відповідач умисно ухиляється від відшкодування шкоди, в результаті чого він був позбавлений можливості користуватися тривалий час автомобілем. Крім того, у зв'язку із невиплатою відповідачем коштів він був змушений витрачати свій час на захист своїх прав та інтересів, звертатися за правовою допомогою до спеціалістів в галузі права, відволікатися від основної роботи на подання заяв, вимог, поїздки на пошту, телефонні дзвінки відповідачу, що в свою чергу призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, у тому числі зі членами сім'ї. Суд вважає вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, суд зменшує розмір моральної шкоди з 20000,00 грн. до 2000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Одночасно з відповідача [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 246,33 грн., 550,00 грн. витрати на проведення оцінки майна, 87,84 грн. витрати на відправлення телеграми. На підставі Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", ст. ст. 23, 386, 395, 396, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial