Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду 26.07.2016 року з позовом до [PERSON], треті особи: Лозівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області,[PERSON], про визнання батьківства та призначення аліментів, посилаючись на те, що вона з червня 2007 року по кінець серпня 2010 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. [INFO] року у неї народився син - [PERSON], відомості щодо батька дитини було внесено у відповідності до положення ч.1 ст.135 СК України, про що в Книзі реєстрації народжень 11.04.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 09. На даний час вона звернулася до відповідача з проханням визнати батьківство у добровільному порядку, проте останній відмовив. В зв'язку з викладеним позивач звернулася до суду з позовом, в якому прохає визнати, що [PERSON] є батьком [PERSON],[INFO]; зобов»язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області в актовому записі №09 про народження [PERSON],[INFO] року, вчиненому Катеринівською сільською радою Лозівського району Харківської області 11.04.2011 року, внести зміни, а саме: в графу відомості про батька, вказати «[PERSON]», [INFO], громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], змінивши прізвище дитини відповідно з «[PERSON]» на « [PERSON]», дату народження, ім.»я та по батькові дитини залишити без змін; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON],[INFO], у вигляді єдиної частки від заробітку(доходу) батька на його утримання, у розмірі 1/3 частини від його заробітку(доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 13.01.2017 року позивач надала уточнену позовну заяву, в якій прохала визнати [PERSON],[INFO],уродженця с.Панютине,Лозівського району, громадянина України, батьком дитини - [PERSON],[INFO]; зобов»язати Лозівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни до актового запису № 09 про народження [PERSON],[INFO],складеного Катеринівською сільською радою Лозівського району Харківської області,11.04.2011 року, у відомостях про дитину в графі прізвище дитини змінити з « [PERSON]» на « [PERSON]», у відомостях про батька в графі прізвище,ім.», по батькові змінити з « [PERSON]» на « [PERSON]» дата народження [INFO] року,громадянство; України,місце проживання: [ADDRESS];стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини - [PERSON],[INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, прохала стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду в розмірі 551,20грн та за проведення молекулярної - генетичної експертизи в розмірі 6082,71грн,а всього на суму 6633 гривень 91 копійка В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в первісному позові. Проте,зазначила,що допускає зменшення вказаної частки. Відповідач та його представник - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме: не заперечували внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], де батьком дитини вказати [PERSON]. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини відповідач заперечував, пояснив,що згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку, оскільки на його утриманні перебуває малолітня донька та вагітна дружина, яка на даний час тільки приступила до роботи після відпустки по догляду за дитиною, перебуває у тарифній відпустці та готується до наступної декретної відпустуки. Єдиним годувальником в його сім»є є саме він. Вважає, що при задоволенні позовних вимог позивача будуть порушені права його доньки та дружини, а також ще ненародженої другої дитини, на яку вони з [PERSON] чекають. При цьому також пояснив,що інших аліментних зобов»язань перед будь ким не має. Що стосується решту позовних вимог - не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позову в частині стягнення аліментів з відповідача в розмірі ? частини заперечує, оскільки це порушує права як її, так і їхньої спільної з відповідачем дитини, а також ще ненародженої другої дитини, на яку вони з [PERSON] чекають(а.с…). Представник третьої особи: Лозівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності, вирішення даного питання залишила на розсуд суду(а.с.39). Перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає уточнений позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню,з наступних підстав: Статтями 10,57,60,179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Матеріалами справи встановлено,та даний факт підтвердила позивач у судовому засіданні, а саме: з червня 2007 року по кінець серпня 2010 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] року [PERSON] народила сина - Давіда,та зареєструвала дитину відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, вказавши відомості про батька як про [PERSON](а.с.13,14). Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Із висновку експерта № 443 про проведення молекулярно - генетичної експертизи по встановленню батьківства гр. [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], яка була проведена за клопотанням позивача [PERSON] та на підставі ухвали суду Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.10.2016 року,вбачається,що гр.. [PERSON],[INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого гр.. [PERSON],[INFO]. Вірогідність того,що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON],[INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв»язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%(а.с.81-83). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір'ю. Як вбачається із роз'яснень Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. Відповідно до ст.182 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд, враховує те, що відповідач працює заступником начальника відділу матеріально - технічного постачання у філії «ПВРЗ» ПАТ « Укрзалізниця», його дохід за період з січня 2016 року по червень 2016 року складає 46121,62грн; має на утриманні малолітню доньку та вагітну дружину; стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться (а.с.18,93,94). Позивач працює лаборантом хімічного аналізу в філії «ПВРЗ» ПАТ « Укрзалізниця» проте, її доходу не достатньо для належного забезпечення матеріального становища дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене та на підставі ст.. 183 СУ України, суд вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку,щомісячно і до досягнення дитиною віку повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов'язання. Разом з цим, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551,20грн,що підтверджується квитанцією №151 від 25.07.2016 року,тому суд вважає за необхідне вказану суму стягнути з [PERSON] на користь [PERSON].(а.с.1) Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача суму витрат в розмірі 6082,71 грн.,понесені позивачем за проведення судово - генетичної експертизи № 443 від 12.12.2016 року,що підтверджується квитанцією №071210007 від 12.12.2016 року(а.с.91).

Outcome: partial