Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду 10.08.2016 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO]. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. В зв'язку з викладеним [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу),щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, та просили стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Відповідач просив визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки як він пояснив, дійсно є приватним підприємцем, його дохід є нерегулярним та мінливим, в силу багатьох факторів, які не залежать від нього особисто. Також зазначив, що протягом року в деякі місяці він може отримувати дохід, а інколи, особливо у зимовий період, або коли він хворіє чи перебуває у відпустці, його дохід дорівнює нулю. Крім того, пояснив,що на даний час він має іншу сім»ю та малолітню дитину, а також матір похилого віку. Однак, від сина він ніколи не відмовлявся, постійно в добровільному порядку,без рішення суду сплачував аліменти на його утримання. Зауважив,що бажає спілкуватися з сином,проте колишня дружина забороняє їхнім зустрічам, чинить перепони,налаштовує дитину проти нього. Перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню,з наступних підстав: Статтями 10,57,60,179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.05.2013 року, що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.05.2013року( а.с.10). Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON],[INFO], батьком якої являється та зареєстрований відповідач по справі, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськвиконкому Харківської області [NUMBER] від 13.10.1999 року ( а.с.8). Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є фізична особа - підприємець, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, а тому аліменти з нього можуть бути стягнуті у твердій грошовій сумі (а.с. 44,45). Відповідно до ст.182 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд, враховує те, що відповідач є фізична особа - підприємець, його дохід за 2015 р. згідно податкової декларації платника єдиного податку - ФОП складає 370000,00; за три квартали 2016 р. - 123000,00грн; має дитину від другого шлюбу, на його утриманні перебуває цивільна дружина, яка на даний час не працює, перебуває у декретні відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та матір - пенсіонерка (а.с.44-47,59,82). Також, суд враховує той факт,що відповідач впродовж 01.01.2013 р. по 01.09.2016 р. добровільно сплачував кошти на утримання дитини,що підтверджується письмовою інформацією,наданої начальником Поштампу-ЦПЗ№1 та копіями квитанцій,які долучені до матеріалів справи(а.с.85-89). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне задовольнити даний позов частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно від дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобовязання. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Разом з цим, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати.

Outcome: partial