Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чмирівської сільської ради Старобільського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 30.06.2015р. помер його батько [PERSON], який проживав за адресою: [INFO]. 27.03.2015р. його батько [PERSON] склав заповіт, згідно якого на випадок смерті заповідав все його майно позивачу, заповіт було посвідчено секретарем Чмирівської сільради та зареєстровано в реєстрі за №10. Він після його смерті прийняв спадщину за заповітом та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку №331 площею 5,0693га та домоволодіння за адресою: вул.Новоселівка, 32, с.Чмирівка Старобільського району Луганської області. Крім того, після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: Луганська область, Старобільський район, с.Чмирівка. вул.Новоселівка, 32-а, на яке він не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на вказане домоволодіння за життя батько не оформив. Він після смерті батька є спадкоємцем за заповітом, у звязку з чим просив суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 30.06.2015р., на домоволодіння, розташоване за адресою: Луганська область, Старобільський район, с.Чмирівка, вул.Новоселівка, 32-а. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Чмирівська сільська рада Старобільського району Луганської області про визнання права власності на частку майна, набутого подружжям за час шлюбу. В обґрунтування свого зустрічного позову посилається на те, що 22.10.1977р. вона вступила у шлюб з [PERSON], 27.07.1953р.н. Від шлюбу має двох дітей: сина [PERSON], 20.11.1978р.н., та [PERSON], 25.08.1986р.н. під час перебування у шлюбі її чоловік [PERSON] отримав рішення виконкому Чмирівської сільради №132 від 24.03.1982р. про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в с.Чмирівка по вул.Новоселівка, 32 «А» Старобільського району Луганської області, рішення від 17.03.1982р. на будівництво індивідуального житлового будинку, отримав акт виносу в натурі індивідуального забудовника та паспорт на будівництво садиби в сільській місцевості Української РСР. Проживала її сімя в с.Чмирівка на вул.Новоселівка будинок 32 «А» Старобільського району, який з чоловіком почали будувати у 982р. та закінчили у 1986р. Обставини будування спільного будинку можуть підтвердити свідки, будинок розташовано на подвірї житлового будинку колишньої свекрухи [PERSON], яка померла 03.06.2007р. Шлюбні відносини позивачка за зустрічним позовом [PERSON] розірвала 18.05.2000р та переїхала на проживання у [INFO], разом з нею переїхав молодший син [PERSON]. 30.06.2015р. [PERSON] помер. Посилаючись на ст.60 СК України просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку №32«А» по вул.Новоселівка с.Чмирівка Старобільського району Луганської області, як на майно набуте подружжям за час шлюбу. До початку судового засідання позивачка за зустрічним позовом [PERSON] свої зустрічним позовні вимоги уточнила, зазначала що колишній чоловік приховував від неї оформлення техпаспорту на будинок і про порушення свого права власності на будинок вона дізналась лише 29.04.2016р., вважала що відповідно до ч.2 ст.72 СК України вона не втратила вимог про поділ майна, у звязку з чим просила встановити для неї строк звернення до суду пропущеним з поважної причини та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку №32«А» по вул.Новоселівка с.Чмирівка Старобільського району Луганської області, як на майно набуте подружжям за час шлюбу. У судове засідання представник відповідача за первісним позовом, третьої особи за зустрічним позовом Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області не зявився, до початку судового, засідання надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, у звязку з чим суд на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за первісним позовом, третьої особи за зустрічним позовом Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов [PERSON] задовольнити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні свої зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що її колишній чоловік [PERSON] ніколи не показував документи на спірний будинок, а їй стало відомо про порушення її права власності на будинок коли вже її син позивач за первісним позовом\\відповідач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся зо суду з позовом у цій справі. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, пояснив, що спірний будинок №32А по вул.Новоселівка с.Чмирівка [PERSON] та [PERSON] збудували разом за час шлюбу, тому [PERSON] має право на 1/2 частину в будинку, що до 22.04.2016р. [PERSON] не знала про те що її колишній чоловік не оформив право власності на збудований будинок, просив зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти зустрічних позовних вимог [PERSON] у звязку зі спливом строку позовної давності. Вислухавши представника позивача за первісним позовом\\представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON], позивачку за зустрічним позовом [PERSON], представника позивачки за зустрічним позовом [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Свідок [PERSON] показала у судовому засіданні що позивач за первісним позовом [PERSON] є її чоловіком і що їй відомо, що перед зверненням до суду [PERSON] дзвонив його матері позивачці за зустрічним позовом [PERSON] та просив документи на будинок, вона відповіла що у неї документів немає і що документів ніде не було. Свідок [PERSON] показала у судовому засіданні що їй відомо, що позивач за первісним позовом [PERSON] тісно спілкувався з його батьком [PERSON], допомагав батькові морально і матеріально. Свідок [PERSON] показала у судовому засіданні, що їй відомо що [PERSON] та [PERSON] разом зводили спірний будинок. Свідок [PERSON] показала у судовому засіданні, що їй відомо що [PERSON] та [PERSON] разом зводили спірний будинок, побудували хату і через півтора року ввійшли в ту хату, прожили вони разом більше 20 років. Свідок [PERSON] показала у судовому засіданні, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] разом зводили спірний будинок №32-а, батько [PERSON] клав стіни, прожили вони у новому будинку з 1983р. по 2000р. Свідок [PERSON] показала у судовому засіданні, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] разом зводили спірний будинок, будували його швидко. Відповідно до ксерокопії свідоцтва про смерть (а.с.6) [PERSON] помер 30.06.2015р. у с.Чмирівка Старобільський район Луганської області. Згідно ксерокопії свідоцтва про народження (а.с.7) [PERSON] народився 25.08.1986р. та його батьком є [PERSON], а матірю [PERSON]. Відповідно до ксерокопії заповіту від 27.03.2015р.(а.с.8) [PERSON] все його майно, яке буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів [PERSON], 25.08.1986р.н., заповіт посвідчено секретарем Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області, зареєстровано в реєстрі за №10. Згідно ксерокопії довідки виконкому Чмирівської сільської ради від 01.04.2016р. №657 (а.с.14) згідно запису по господарської книги особовий рахунок №0677-1 в с.Чмирівка вул.Новоселівка будинок №32а значиться за [PERSON] (помер). Згідно довідки Старобільського РБТІ від 05.04.2016р. №27 (а.с.21) житловий будинок №32а по вул.Новоселівка в с.Чмирівка не зареєстрований в БТІ, житловий будинок має загальну площу 63,9м.кв., житлову площу 34,6м.кв., рік будування житлового будинку 1981, процент зносу 40. Відповідно до ксерокопії виписки з рішення зборів уповноважених членів колгоспу ім.ХХІІ зїзду КПРС від 15.03.1982р. протокол №2 с.Чмирівка «Про виділ земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» (а.с.33) розглянувши заяву [PERSON], збори уповноважених вирішили згідно затвердженого проекту планування та забудови села Чмирівка та висновку районного архітектора, виділити за рахунок земель вільного присадибного фонду ділянку площею 0,05гп для будівництва житлового будинку [PERSON] в с.Чмирівка по вул.Новоселівка, буд32, при присадибній ділянці [PERSON], яка дала згоду за відчуження частини її ділянки. Рішенням виконкому Чмирівської сільської [PERSON] народних депутатів віл 17.03.1982р. «Про будівництво індивідуального житлового будинку та дворових побудов»(а.с.35) вирішено схвалити рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім.ХХІІ зїзду КПРС №2 від 15.03.1982р. про виділ ділянки площею 0,05га [PERSON] за рахунок земель колгоспу в с.Чмирівка по вул.Новоселівка, просити виконком Старобільської районної [PERSON] народних депутатів дозволити [PERSON] будівництво індивідуального житлового будинку та господарських побудов згідно заяви, попередити [PERSON], що до отримання будівельного паспорта та реєстрації його у виконкомі сільради починати будь-які роботи забороняється, після закінчення будівництва надати житловий будинок та господарські побудови для приймання комісії, виділеної виконкомом сільської [PERSON]. Відповідно до ксерокопії виписки з рішення виконкому Старобільської районної [PERSON] народних депутатів №132 від 24.03.1982р. «Про надання дозволу будівництва (перебудови) індивідуального житлового будинку» (а.с.34) дозволено [PERSON] будівництво житлового будинку за типовим проектом №184-16-18/77, жилою площею 38,5кв.м. та господарських будівель літньої кухні, сараю в с.Чмирівка, по вул.Новоселівка, 32 «а». Відповідно до ксерокопії акту виносу в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника (а.с.36) представником районного архітектора на підставі рішення виконкому Старобільської районної [PERSON] народних депутатів від 24.03.1982р. та відповідно до постанови зборів колгоспників колгоспу ХХІІ зійду КПРС від 15.03.1982р. №2, встановлено внатурі межі присадибної земельної ділянки виділеної [PERSON], площею 500кв.м. в с.Чмирівка Старобільського району по вул.Новоселівка, 32 «а». Згідно ксерокопії паспорту на забудову садиби в сільському населеному пункті Української РСР від 25.03.1982р. (а.с.37-39) визначено проект забудови [PERSON] земельної ділянки площе ю500кв.м. №32«а» по вул.Новоселівка с.Чмирівка, початок будівництва 24.03.1982р., закінчення будівництва 24.03.1985р. Згідно квитанцій (а.с.42-53) [PERSON] за період з 1982р. придбавались будівельні матеріали. Згідно відповіді Чмирівської сільської ради від 25.04.2016р. (а.с.66) згідно запису в по господарській книзі сільської ради сімя [PERSON] почали проживати в будинку №32«А» по вул.Новоселівка с.Чмирівка з 05.03.1983р. та мала наступний склад сімї: чоловік [PERSON], 28.07.1953р.н., дружина [PERSON], 30.01.1957р.н., син [PERSON], 30.11.1978р.н., в 1986р. народився син [PERSON], 25.08.1986р.н. В такому складі сім'я проживала до 2000р. 20.05.2000р. [PERSON] та [PERSON] вибули в с.Піщане Старобільського району. В період з 2001р. по 2006р. в даному домоволодіння були ще зареєстровані члени сімї (діти та дружина) [PERSON]. [PERSON] виписаний у звязку зі смертю 30.06.2015р. На теперішній час в домоволодінні зареєстровані: [PERSON] син 20.11.1978р.н., [PERSON] невістка 14.08.1985р.н., [PERSON] онука 19.02.2006р.н., [PERSON] онук 12.08.2001р.н. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно записів у по господарській книзі зведення житлового будинку по вул.Новоселівка 32«А» с.Чмирівка Старобільського району Луганської області завершено [PERSON] у 1983р. (а.с.66) Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Державна реєстрація права власності на житлові будинки в Україні станом на 1983р. регулювалася зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Правилами забудови сільських населених пунктів Української РСР, затвердженими постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 16 квітня 1970 р. N212, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5. Відповідно до другого абзацу п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка була чинною на момент зведення будинку, не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до п.51 Правил забудови сільських населених пунктів Української РСР, затверджених постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 16 квітня 1970 р. N 212, приймання в експлуатацію завершених будівництвом індивідуальних жилих будинків з надвірними будівлями провадиться державними приймальними комісіями, що призначаються виконкомами сільських [PERSON] народних депутатів. Пунктом 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь лише у межах міст і селищ міського типу УРСР. Отже, за вказаними Інструкцією, Правилами забудови підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. У судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що спадкодавець [PERSON] у 1982р. отримав дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по вул.Новоселівка 322 «А» с.Чмирівка Старобільського району Луганської області, йому було виділено для цього земельну ділянку та видано паспорт забудови земельної ділянки (а.с.а.с.33,34,35,36,37-36), тобто зведення спірного житлового будинку відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво, а отже будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР, зведення вказаного будинку було завершено у 1983р. (а.с.66) та будинок з 1983р. є придатним до експлуатації (техпаспорт), у звязку з чим вказаний житловий будинок по вул.Новоселівка 32«А» с.Чмирівка Старобільського району Луганської області є обєктом цивільних прав відповідно до ст.ст.177,179 ч.1 ст.181 ЦК України. Такий же правовий висновок у справі за аналогічних обставин викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 р. у справі № 6-137цс13. Відповідно до ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.29) [PERSON], 27.07.1953р.н., та [PERSON], 30.01.1957р.н., уклали шлюб 22.10.1977р., після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Відповідно до ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.30) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 18.05.2000р. Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. Оскільки право власності на спірний будинок по вул.Новоселівка 32«А» с.Чмирівка Старобільського району Луганської області набуто [PERSON] за час його шлюбу з [PERSON] та до 2004р., тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні цієї справи слід застосовувати положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. Такий же правовий висновок у справі за аналогічних обставин викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.11.2015р. у справі № 6-1662цс15. Відповідно до ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У судовому засіданні було достовірно встановлено, що будинок по вул.Новоселівка 32«А» с.Чмирівка Старобільського району Луганської області набуто [PERSON] шляхом зведення нового будинку (створення нового майна) за час його шлюбу з [PERSON], що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.а.с.29,30,42-53), а також показаннями свідків, у звязку з чим вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.28 КпШС України вразі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. У звязку з чим суд вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, як майна набутого подружжям за час шлюбу, законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо заперечень представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] проти позову у звязку зі спливом строку позовної давності, щодо позовної вимоги позивачки за зустрічним позовом [PERSON] про встановлення для неї строку звернення до суду пропущеним з поважної причини, суд приходить до наступного: Відповідно до ч.3 ст.29 КпШС України для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Згідно зі статтею 11 КпШС України у тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ст.76 ЦК України в ред.1963р. перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до п.6 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України в ред.2003р., правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що про порушення свого права власності на частину у спірному будинку вона дізналась лише після подання [PERSON] позову до суду, представник позивачки за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що до 22.04.2016р. [PERSON] не знала про те що її колишній чоловік не оформив право власності на збудований будинок. Сторонами не надано суду доказів того, що позивачка за зустрічним позовом [PERSON] могла дізнатись про порушення її права раніше подання до суду позову [PERSON], а оскільки відповідно до ч.1 ст.61 СК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, у звязку з чим суд вважає встановленим, що перебіг позовної давності для звернення [PERSON] до суду за захистом її права власності почався з квітня 2016р. У звязку з чим до даного зустрічного позову [PERSON] мають застосуватись правила про позовну давність, передбачені ЦК України в ред.2003р. та СК України. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України в ред.2003р. перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.2 ст.72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що про порушення права власності позивачка [PERSON] дізналась у квітня 2016р. і перебіг позовної давності для звернення [PERSON] до суду за захистом її права власності почався з квітня 2016р., а з зустрічним позовом про визнання права власності на 1/2 частину спірного будинку [PERSON] звернулась 25.04.2016р. (а.с.27), у звязку з чим суд вважає що позивачкою [PERSON] взагалі не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про захист її права власності. У звязку з чим зустрічна позовна вимога [PERSON] про встановлення для неї строку звернення до суду пропущеним з поважної причини задоволенню не підлягає, а заперечення проти позову представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] у звязку зі спливом строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Такий же правовий висновок у справі за аналогічних обставин викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.09.2015р. у справі 6-258цс15. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи було достовірно встановлено, що [PERSON] помер 30.06.2015р. (а.с.6) та за життя склав заповіт (а.с.8) яким все його майно, яке буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів [PERSON], 25.08.1986р.н. Позивач за первісним позовом [PERSON] своє право на спадкування реалізував та звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.61), але отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії з приводу спадкового майна у вигляді житлового будинку по вул.Новоселівка 32«А» с.Чмирівка Старобільського району Луганської області (а.с. відмову нотаріуса). Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що будинок по вул.Новоселівка 32«А» с.Чмирівка Старобільського району Луганської області є спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та що на підставі ч.1 ст.28 КпШС України [PERSON] належить 1/2 частина вказаного будинку, у звязку з чим суд вважає що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частина спірного будинку, яка перебувала у власності [PERSON] Таким чином, враховуючи, що позивач за первісним позовом [PERSON] відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України має право на спадкування 1/2 частини житлового будинку по вул.Новоселівка 32«А» с.Чмирівка Старобільського району Луганської області після смерті спадкодавця [PERSON], підстав для застосування ст.1241 ЦК України у судовому засіданні не встановлено, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності у порядку спадкування за заповітом на весь житловий будинок по вул.Новоселівка 32«А» с.Чмирівка Старобільського району Луганської області після смерті спадкодавця [PERSON], підлягають частковому задоволенню, а саме позовні вимоги слід задовольнити в частині визнання права власності на 1/2 частину будинку, а у задоволенні позову про визнання права власності на весь будинок слід відмовити, оскільки до спадкової маси входить лише 1/2 частина спірного будинку, а не весь будинок, як помилково вважає позивач [PERSON]

Outcome: partial