Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається в Тернопільському національному технічному університеті ім.Івана Пулюя, на 6 (шостому) курсі денної форми навчання (держбюджет) факультету інженерії машин, споруд та технологій, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, до досягнення [PERSON] 23 років. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона неспроможна самостійно забезпечувати дітей усім необхідним, дочка [PERSON] хворіє, потребує лікування та оздоровлень, на що витрачаються значні грошові кошти, а син [PERSON] є студентом, а тому має витрати пов`язані із навчанням у вищому навчальному закладі. Відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати своїх дітей та добровільно не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позовні вимоги задовольнити, з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), проте позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина [PERSON] не визнав, зазначивши, що син навчається за рахунок коштів держбюджету. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив стягнути із відповідача на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно до 23 років, зазначивши що він є студентом Тернопільського національного технічного університету ім.Івана Пулюя і не зважаючи на те, що навчається на держбюджеті потребує коштів на витрати, які пов`язані із навчанням. Вивчивши матеріали справи Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення частково з наступних підстав: Сторони спору одружилися 28.11.1997 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 27.11.1997року, у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради, зроблено відповідний запис №1660. В шлюбі у сторін народилися діти: [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.03.1999 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради, а також [INFO] народилась донька [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.11.2004 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Відповідно до довідки № 1-973 від 10.11.2020 року, виданої ПП «Східний масив» за адресою: [ADDRESS] разом із власником житлового будинку [PERSON] проживають чоловік [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] . Згідно виписки із медичної карти №442-с комунальної лікарні КНП «ТМДКЛ» амбулаторного хворого [PERSON] , в останньої діагностовано вроджений стеноз клапана легеневої артерії 0 22.1, нейрофіброматоз (не злоякісний). Відповідно до медичного висновку №255 про дитину-інваліда віком до 18 років за №255 від 15.11.2016 року виданого поліклінічним відділом Тернопільської дитячої комунальної лікарні, наявне захворювання 0 22. 1.31, яке відповідає розділу XII пункту 1 підпункту 1.31 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року №454/471/516. Згідно виписки з історії хвороби позивача [PERSON] №8990 від 04.08.2021 року, Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні Тернопільської обласної ради, в останньої діагностовано: хронічна правобічна люмбоішіалгія, недиференційована форма з стійким не різко вираженим больовим синдромом та статодинамічними розладами етіології) остеохондроз поперекового відділу хребта). Вегетативна дисфукція з цефвоічними та вестибулярними пароксизмами, астенічним синдромом. Відповідно до довідки від 25.08.2021 року виданої Тернопільським національним технічним університетом ім.Івана Пулюя, [PERSON] є студентом 6 (шостого) курсу денної форми навчання (держбюджет) факультету інженерії машин, споруд та технологій Тернопільського національного технічного університету ім.Івана Пулюя. Закінчує навчання 30.05.2022 року. Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» на посаді механіка і отримує заробітну платню в розмірі 12 606 грн. щомісячно (після відрахування всіх податків і зборів). Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. (ст. 200 СК України) Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, необхідність забезпечення прав дітей сторін на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню дітей, тому в даному випадку мають місце порушення їх прав, що підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів: на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (позов в цій частині відповідачем визнано) та на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягувати здати звернення до суду і до завершення навчання в Тернопільському національному технічному університеті ім.Івана Пулюя, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку. За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить суд стягнути з відповідача 3000 гривень витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано суду договір про надання професійної правничої допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордера №36 від 18.08.2021року. Таким чином суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлагає до часткового задоволення пропорційно задоволених позовних вимог. З огляду на наведене,

Outcome: partial