Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04.10.2002 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 23.03.2020 року заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не цікавиться дитиною, не надає матеріальну допомогу на утримання сина. На підставі викладеного, позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 3000, 00 грн. щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 04.10.2002 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 23.03.2020 року заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва (а.с. 6). У період перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 14.10.2003 року Серія [NUMBER] (а.с. 7). На даний час дитина [PERSON] проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. Як встановлено судом, батько дитини матеріальну допомогу на його утримання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, батько дитини у добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривня. Враховуючи вище викладене, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial