Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 21 вересня 2017 року о 13:10 год. на вул. Панікахи у м. Дніпро з вини водія [PERSON], який працював на час скоєння ДТП водієм у відповідача та керував транспортним засобом (автомобілем [NUMBER] з\~напівпричепом «KRONE»\~р/н\~[NUMBER]), сталась дорожньо транспортна пригода, внаслідок чого належний позивачу автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, а позивач матеріального збитку. Вказані обставини встановленні постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.11.2017 р., якою встановлена вина третьої особи [PERSON] у скоєному ДТП та факт перебування на посаді водія у відповідача по справі. Згідно з висновком судового експерта автотоварознавця № 5910/17 від 26.10.2017 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля позивача складає 143 223,19 грн., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без урахування зносу становить 204 706,84 грн. Фактична вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля [NUMBER] складає 188\~279\~грн., що підтверджується [PERSON] виконаних робіт СТО ФОП «[PERSON] А.» №37 від 13.06.2018 року, видатковою накладною ФОП «[PERSON] М.» № 3 від 10.05.2018 р., платіжним врученням №50 від 03.01.2018 р. та квитанцією КБ «Приватбанк» №0.0.1059443936.1 від 14.06.2018 р. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією «УСГ» на підставі полісу № АК/5905183, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, 100 000 грн., франшиза 250 грн.; 16 листопада 2017 р. вказаною страховою компанією на рахунок СТО ФОП «[PERSON] М.», де здійснювались ремонтно - відновлювальні роботи, було виплачене відшкодування в розмірі 99 750 грн., становить максимальний ліміт страховика передбачений умовами страхування та полісом АК/5905183. Посилаючись у позові на те, що на даний час різниця між фактичним розміром шкоди (фактичною вартістю відновлювальних робіт позивача) і страховою виплатою складає 88 529 грн. (188 279 грн. - 99 750 грн.), у позові й заявлено вимогу про стягнення зазначеної грошової суми майнового збитку з відповідача в силу ст.ст. 1172, 1187, 1194 ЦК України. У судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач погодився на відшкодування 1\~500,00 грн. (вартість експертного дослідження), та 19\~863,65 грн. (за підрахунком відповідача саме зазначена сума є залишком невідшкодованої шкоди). Відповідно до відзиву відповідача відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» відповідальність Відповідача була застрахована. Відповідно до цього 16 листопада 2017 року страховою компанією на підставі заяви Позивачки виплачене відшкодування в розмірі 99750 грн. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦКУ повинні застосовуватися при компенсації шкоди не тільки страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння. Розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092. Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу. Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту розраховується з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу. На переконання представника відповідача якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Також представник відповідача просив звернути увагу на те, що до матеріалів справи позивачем надано висновок експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику, згідно з яким при визначені розміру матеріального збитку втрата товарної вартості пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача експертом не враховувалася, оскільки раніше (до ДТП) транспортний засіб був аварійно пошкоджений, ,та в даному випадку позивачем пред'явлено вимогу про відшкодування непогашеної частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Зношеність пошкодженого транспортного засобу позивача має враховуватися в даному випадку при визначені реального розміру збитків, оскільки позов пред'явлено про відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і факт, що для відновлення попереднього стану автомобіля позивача були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, позивачем не підтверджено. При цьому за правилами статей 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Автомобіль позивача до дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, як це випливає з експертного дослідження. Та обставина, що позивачем було сплачено більшу суму за ремонтні роботи її автомобіля, ніж розрахована відповідачем, не свідчить, що усі виконані ремонтні роботи були пов'язані саме з вказаною вище дорожньо-транспортною пригодою і відповідальність за їх оплату в повному обсязі має нести відповідач у справі. У відповіді на відзив позивач наполягав, що обовязок по сплаті вартості відновлювального ремонту в розмірі 88\~529 грн. покладається безпосередньо на відповідача, як на особу, яка в силу ст.ст. 1172, 1187, 1194 ЦК України зобовязана відшкодувати збиток, спричинений з вини третьої особи, виходячи з нижченаведеного. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без урахування зносу становить 204 706,84 грн.; фактична вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля [NUMBER] складає 188 279 грн. П. 14 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Методика товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затв. спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24.11.2003 N 142/5/2092, із змінами від 24.07.2009 р/, якою визначений технічний процес відновлення транспортних засобів, не передбачає взагалі можливість буд-яких ремонтних дій шляхом використання замінних складових частин ТЗ, які є не новими. П. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам роз'яснено, що у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати, виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (тобто відповідач), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням. Третя особа не скористалася правом брати участь у судових засіданнях. Оцінив докази, надані учасниками справи на підставі ст.ст. 76 80, 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, постановою від 06.11.2017 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення за наступних обставин: 21.09.2017 о 13.10 год. [PERSON] по вул. Панікахи, 11/2 в м. Дніпро, керуючи автомобілем [NUMBER] з\~напівпричепом «KRONE»\~р/н\~[NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], після чого останній, здійснюючи некерований рух, здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Daewoo Lanos» під керуванням [PERSON], в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засобі зазнали механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода мала місце в результаті порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Зазначене підтверджується постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (а.с. 6). Транспортний засіб «Renault Fluence» р/н [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 7), що підтверджується копію відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Транспортний засіб\~ -\~автомобіль [NUMBER] з\~напівпричепом «KRONE»\~р/н\~[NUMBER] є власністю відповідача (а.с. 25); шкода спричинена [PERSON] під час перебування останнього у трудових відносинах із ТОВ «Діапазон» (ч. 1 ст. 82 ЦПК). ПАТ «СК «УСГ» (страховик цивільно-правової відповідальності відповідача) за заявою [PERSON] сплатило страхове відшкодування в розмірі 99\~750,00 грн. (а.с. 7 звор., 13), що становить максимальний ліміт страховика передбачений умовами страхування та полісом АК/5905183. Відповідно до висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої володарю КТС від 26.10.2017 (а.с. 15-23) вартість відновлювального ремонту а/м «Renault Fluence» р/н [NUMBER] становить 204\~706 грн. 84 коп. Згідно з цим же висновком вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин ремонту а/м «Renault Fluence» р/н [NUMBER] становить 143\~223 грн. 19 коп., та величина матеріальної шкоди, спричиненої володарю транспортного засобу складає 143\~223 грн. 19 коп. (а.с. 19). За надані експертні послуги позивачем було сплачено 1\~500,000 грн. (а.с. 23), що підтверджується відповідною квитанцією. Правовідносини між учасниками справи виникли з відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092). В даному випадку позивачем пред'явлено вимогу до юридичної особи в силу вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК про відшкодування непогашеної частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу (тобто різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою), за підрахунком позивача така сума складає 88\~529,00 грн., виходячи з наступного розрахунку позивача: 188\~279 грн. 99\~750 грн. Втім, відповідно до висновку від 26.10.1017 р. величина матеріального збитку, який завдано позивачу, становить 143\~223 грн. 19 коп. Разом з тим, згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З наданого позивачем звіту № 5910/17 від 26.10.2017 (а.с. 15-19) слідує, що вартість відновлювального ремонту становить 204 706 грн. 84 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових частин, що замінюються, становить 143 223 грн. 19 коп. При цьому, при визначені розміру матеріального збитку втрата товарної вартості пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля позивача експертом не враховувалася, оскільки раніше (до ДТП) транспортний засіб був аварійно пошкоджений (а. с. 18 звор). Зношеність пошкодженого транспортного засобу позивача має враховуватися в даному випадку при визначені реального розміру збитків, оскільки позов пред'явлено про відшкодуванні збитків, спричинених внаслідок ДТП, і факт, що для відновлення попереднього стану автомобіля позивача були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, судами при розгляді справи не встановлено. Крім того, за правилами статей 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Автомобіль позивача до дорожньо-транспортної пригоди (21.09.2017) було пошкоджено і для відновлення його стану, що передував ДТП, експертом визначено вартість відновлювального ремонту в розмірі 204\~706 грн. 84 коп. Та обставина, що експертом визначено дану суму, не свідчить, що усі виконані ремонтні роботи були пов'язані саме з вказаною дорожньо-транспортною пригодою від 21.09.2017 і відповідальність за їх оплату в повному обсязі має нести відповідач у цій справі, тому в задоволенні вимог позову про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою має бути відмовлено (ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК). Визнання відповідачем позову в частині 19\~863,65 грн. не відповідає закону, оскільки зазначена сума не підтверджена доказами у розумінні ст.ст. 76 80 ЦПК України, та учасники справи не заявляли клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості майнової шкоди, завданої позивачу, з урахуванням наявних пошкоджень автомобіля позивача до ДТП від 21.09.2017 (ч. 1 ст. 103 ЦПК), відповідальність за які не має нести відповідач. Задовольняючи позовну вимогу про стягнення з відповідача витрат за проведення оцінки завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків в сумі 1\~500 (одна тисяча пятсот) грн., суд керується тим, що визнання в цій частині позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо розподілу судових витрат, то, розвязуючи дану вимогу, суд керується наступним. Питання про розподіл судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, розвязано у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Щодо розподілу судових витрат, повязаних зі сплатою чудового збору, то суд керується наступним. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Задовольняючи позов частково, суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу. Втім, позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу, а також саме доказів на підтвердження виконання послуг (хоча в позовній заяві наведений перелік складових наданих послуг з правової допомоги, розрахунок вартості складових наданих відповідних послуг), і тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial