Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася [PERSON] , в якому просила визнати за нею право власності на 1/9 частину будинку [ADDRESS] . В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником 8/9 частини будинку [ADDRESS] , інша 1/9 частина вказаного будинку належить [PERSON] . Оскільки [PERSON] добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше десяти років, вважає, що вона набула право власності на це майно за набувальною давністю. Позивач, представник відповідача - Костянтинівської міської ради в судове засідання не з`явилися, відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомила. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2018 року, виданого державним нотаріусом Костянтинівської державної контори Сівяковою Г.П. за реєстр. № 1-390, є власником 8/9 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель [ADDRESS] , що належали померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Костянтинівською державною нотаріальною конторою 03.03.1982 року за реєстровим № 815, зареєстрованого у Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 09.03.1982 року, номер запису 52, кн.. 1 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Костянтинівською державною нотаріальною конторою 03.03.1982 року за реєстровим № 819, зареєстрованого у Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 09.03.1982 року, номер запису 52, кн.. 1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Костянтинівською державною нотаріальною конторою 03 березня 1982 року за реєстровим № 817, відомостей наданих Комунальною установою «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації Костянтинівської міської ради» вих. № 562 від 19.07.2019 року, 1/9 частка вказаного житлового приміщення зареєстрована за [PERSON] , місце проживання: Московська область, Істринський район, ст. Холщовики, м-он д. 19 - 47, на підставі ст. 535 ЦК УРСР, відповідно до ч. 1 якої неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Згідно з листом державного нотаріуса Волобуєвої Т. від 09.09.1982 №278/2-18, адресованим прокурору м. Костянтинівки, нотаріус повідомив про необхідність вжити заходів щодо відміни свідоцтв, виданих 03.03.1982 [PERSON] , [PERSON] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що частки у свідоцтвах були встановлені неправильно. Відповідно до довідки КП «СЄЗ № 7» від 21.02.2019 за № 671 в спірному житловому приміщенні зареєстрованих осіб не має. Відповідно до Акту перевірки паспортного режиму, складеного представниками балансоутримувача КП «СЄЗ» від 16 квітня 2019 року, на протязі 2001-2019 років в спірному житловому приміщенні проживає [PERSON] , [INFO] , власник 8/9 часток будинку, здійснює оплату комунальних платежів. Будь-хто інший не проживає. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні надали показання про те, що вони є сусідками позивача та майже кожного дня з нею бачаться. [PERSON] у спірному житловому приміщенні проживає приблизно з 2001 року, займається його утриманням. Також вони підтримували добросусідські відносини з дідом та бабою [PERSON] за їх життя. Водночас [PERSON] ніколи не бачили у спірному будинку. [PERSON] самостійно здійснює утримання вказаного будинку, що підтверджується відповідними квитанціями з оплати комунальних послуг. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2020 року в підготовчому судовому засіданні вирішено питання про доручення Компетентному органу РФ відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах вручити відповідачу [PERSON] (останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) документи, пов`язані з розглядом справи. Оскільки ухвала суду в частині направлення судового доручення до компетентного органу іноземної держави в розумні строки не була виконана, ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2020 року провадження у вказаній цивільній справі було відновлено. До теперішнього часу відповідь Компетентного органу РФ до суду не надійшла. Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомило суд про те, що управління неодноразово зверталося до Головного управління юстиції РФ по Москві з проханням повідомити про результати розгляду даного доручення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав законної сили 01 січня 2004 року. Оскільки судом встановлено, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР позивачу [PERSON] належить спадщина у вигляді 8/9 вказаного житлового будинку з моменту відкриття спадщини - [INFO] , та з того моменту вона добросовісно заволоділа чужим майном - 1/9 частиною будинку та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше як десяти років, суд дійшов висновку про те, що вона набула право власності на це майно за набувальною давністю. Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Відповідно до п. 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що оскільки судом встановлений попередній власник нерухомого майна, територіальна громада в особі Костянтинівської міської ради не є належним відповідачем у справі. В зв`язку з чим позовні вимоги до вказаного відповідача задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не порушувала право власності позивача, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин судовий збір, сплачений позивачем під час звернення до суду, не може бути стягнутий з відповідача на її користь.

Outcome: partial