Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 15 жовтня 2019 року до суду з позовом до [PERSON] . Просила стягнути з відповідача 10000 грн завданої матеріальної шкоди та 5000 грн. завданої моральної шкоди. 21 жовтня 2019 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 27.12.2019 року справу призначено до судового розгляду. Заявою від 05.02.2020 позивач збільшила розмір позовних вимог в частині стягнення завданої матеріальної шкоди до 10984,25 грн. Заявою від 10.03.2020 позивач збільшила розмір позовних вимог в частині стягнення завданої матеріальної шкоди до 11197,13 грн та розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. Заявою від 09.06.2020 позивач збільшила розмір позовних вимог в частині стягнення завданої матеріальної шкоди до 11764,25 грн та розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. Заявою від 10.07.2020 позивач збільшила розмір позовних вимог в частині стягнення завданої матеріальної шкоди до 12047,15 грн та розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн, яка ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.07.2020 року була повернута їй назад, у зв`язку з відмовою у прийнятті. 13.07.2020 року позивачем надано заяву про відвід головуючій судді у справі, який ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 15.07.2020 року задоволено та передано справу до канцелярії. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 17.07.2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Киричком С.А. Заявою від 10.08.2020 позивач збільшила розмір позовних вимог в частині стягнення завданої матеріальної шкоди до 12311,65 грн та розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.09.2020 року справу призначено до судового розгляду. В обґрунтування позову зазначила, що в липні місяці 2019 року сусідські собаки напали на неї та її собаку породи чіхуа-хуа, чим завдали їм шкоди. Від отриманих травм собака померла, хоча позивачка відвезла її в ветеринарну клініку м.Полтава. Зважаючи на моральну травму, позивачка перебувала також на денному стаціонарі районної лікарні. У судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник проти позовних вимог заперечували, мотивуючи тим, що позовна заява не містить доказів того, що матеріальна та моральнашкода завдана собаками, які належать відповідачу. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 18.07.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.154 КУпАП України та піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. Згідно протоколу від 05 липня 2019 року о 12 год 30 хв в м. Гадячі по вул.Спортивній собаки [PERSON] забігли на город сусідки [PERSON] , яка почала від них оборонятися і в результаті чого вона злякалася. З порушенням викладеним у протоколі [PERSON] погодився, про що свідчать його пояснення і підпис у протоколі. За заявою [PERSON] , поданої 08.07.2019 року до Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області, було проведено перевірку та прийнято рішення про списання матеріалів до справи Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області за відсутності ознак складу кримінального правопорушення. Згідно виписки з історії хвороби собаки по кличкі [PERSON] , виданої Ветеринарною клінікою «Ветеринарний VIP-Сервіс» м.Полтава, собака позивача отримувала лікування у вказаній клініці 06.07.2019 року з численними травмами голови, шиї та грудної клітини. 08.07.2019 року від отриманих травм тварина загинула. На лікування тварини було витрачено 2000 грн. Відповідно до наданих позивачем довідок та чеків, дані кошти нею на сплачено. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Згідно ст. 12 вказаного вище Закону, шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Відповідно до ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Статтею 179 ЦК України передбачено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України також передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що собаки, які належать відповідачу, спричинили рани собаці, яка належить позивачу, при цьому розмір витрат на лікування собаки позивача склав 2000,00 грн. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 2000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування витрат на лікування самої позивачки, адже з матеріалів справи не вбачається прямого причинного зв`язку між хворобою позивача та смертю собаки, оскільки відсутні відповідні висновки судово-медичної експертизи. Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала, у т.ч. у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач. Так, матеріалами справи доведено, що позивач через інцидент, що стався з її собакою була вимушена змінити звичайний ритм свого життя, що пов`язано із зверненням до ветеринарної клініки з приводу надання медичної допомоги собаці, здійсненням додаткових витрат на лікування, пережила стрес, пов`язаний із втратою собаки, зверталася до лікарні. Враховуючи вимоги розумності та справедливості та ступінь моральних страждань позивача, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується наступним. Оскільки позов задоволено частково, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної та відхиленої частини позовних вимог стягує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 215,15 грн та витрати на правову допомогу в сумі 403,6 грн.

Outcome: partial