Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» в якому просила стягнути на її користь, як доньки померлої внаслідок професійного захворювання отриманого на ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» [PERSON] одноразово, 200000 гривень, в порядку відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її мати [PERSON], працювала на Публічному акціонерному товаристві «Красногорівський вогнетривкий завод» з 24.04.1987 р. по 02.07.1999 р, в якості транспортувальника дробильно-помольної дільниці динасового цеху. На підставі акту розслідування професійного захворювання від 23.03.1999 р. комісією Мар'їнської районної санітарно-епідеміологічної станції було встановлено, професійне захворювання та діагноз «Коніотуберкульоз-сілікоз», який виник у зв'язку із запиленістю робочої зони у динасовому цеху Красногорівського вогнетривкого заводу яка в 3-4 рази перевищує граничні норми. Позивач зазначає, що професійне захворювання виникло у зв'язку із низькою ефективністю роботи вентиляційних систем, аспіраційних установок. 07.04.2004 року Донецьким обласним центром медико-соціальної експертизи вперше та безстроково було встановлено професійне захворювання та другу групу інвалідності з втратою професійної працездатності на 70%, та [INFO] матір позивача померла. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 24.09.2009 р. ДОН-07 № 000967 встановлено причинний зв'язок смерті із отриманим професійним захворюванням, даний факт підтверджується постановою від 04.11.2009 р. № 0551/2215/2215/20 Мар'їнського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Зі смертю матері у позивача виникли психічні та фізичні страждання, які негативно впливають на стан життя та здоров'я. Позивач почуває відчай, приниження, тривогу, виникають труднощі сімейно-побутового характеру оскільки померла допомагала позивачу по домогосподарству. Головним фактором, після смерті матері є відчуття самотності у зв'язку із втратою близької людини. Позивач страждає від того, що не має найдорожчої людини і ця втрата є невідновною. Після смерті матері уся родина перенесла емоційне та психологічне потрясіння, яке відчувають і дотепер і не можуть відновити душевну рівновагу. Зі смертю матері позивач постійно відчуває тугу, відчай, самотність, змінився звичний спосіб життя. З урахуванням викладеного позивач просить захистити її право шляхом відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю матері та стягнути з відповідача на її користь 200 000 гривень одноразово (а.с. 1-3, 137-139). Позивач про дату, час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку, до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила справи розглядати без її участі на позовних вимогах наполягає, позов просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 156). В судовому засіданні від 12.09. 2017 року позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись в тому числі на рішення Європейського суду з прав людини, зазначила що у зв'язку зі смертю матері [PERSON], яка померла у 2009 році вона перенесла сильний душевний біль, втрату спокою та звичайних життєвих зв'язків, перенесла сильні моральні страждання, які є триваючими. Позивач зазначила, що до лікарів за допомогою з приводу її психічного стану та моральних страждань пов'язаних зі смертю матері вона не зверталась, на проведенні судово-психологічної експертизи не наполягала. Крім того позивач зазначила, що її мати працювала в цеху де було пильно, часто хворіла захворюваннями органів дихання. Представник відповідача ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» Ярошевич І.С. про дату, час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, надіслав до суду ЕП за № 2138/17 від 18.10.2017 року в якому зазначив, що позов просить задовольнити частково та присудити відшкодування в розмірі 20000 гривень (а.с. 149), також в судовому засіданні, яке відбулось 12.09.2017 року позов визнав частково, фактичних обставин професійного захворювання [PERSON] та його наслідків не оспорював. Зазначив, що причина захворювання [PERSON] викликана роботою в умовах запиленості повітря робочої зони, у період роботи у ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод», померла [PERSON], була попереджена про наявність на її робочому місці шкідливих виробничих факторів, але вона свідомо прийняла рішення про роботу в таких умовах та продовжувала працювати. Вину підприємства, яка визначена актом розслідування професійного захворювання не оспорював. Розмір моральної шкоди в 200000 гривень вважає є безпідставним та таким, що не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, погодився на сплату грошової компенсації в розмірі 20000 (двадцять) тисяч гривень. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Мар'їнського відділення не заперечував проти задоволення позову, щодо визначення розміру моральної шкоди, поклався на розсуд суду про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, надав ЕП за № 2141/17 від 18.10.2017 року в яких просив провести розгляд справи без участі представника, питання визначення розміру моральної шкоди залишив на розсуд суду. (а.с. 97-99, 150). Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт професійного захворювання [PERSON] та наслідків у вигляді смерті сторонами не оспорюється. Спірним між сторонами є лише розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] Так, з трудової книжки [PERSON], наказу про прийом на роботу за № 165-ко від 24.04.1987 року, особової картки за № 0423 вбачається, що вона працювала з 24.04.1973 р. по 02.07.1999 р. транспортувальником дробильно-помольної дільниці динасового цеху. З умовами праці ознайомлена. 02.07.1999 р звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком (а.с. 7, 59, 59 зв., 60). Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання (отруєння) від 23.03.1999р. встановлено, що професійне захворювання [PERSON] виникло за низької ефективності роботи вентиляційних систем та аспіраційних установок, причиною захворювання є дія на організм пилу який містить двоокис кремнію. Стаж роботи [PERSON] в умовах шкідливих факторів склав 11 років (а.с. 9, 100). З довідки № 053338 Серії 2-18 АВ від 07.04.2004 року встановлено ступінь втрати працездатності [PERSON] саме 70%, а довідкою МСЕ 250388 від 07.04.2004 року встановлено 2-гу групу інвалідності, діагноз «коніотуберкульоз-сілікоз» (а.с. 11-13, 101, 102, ). Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Мар'їнському районі від 06.05.2004 року за № 1655 [PERSON] призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 10640 гривень та призначено щомісячну грошову суму в розмірі 281,86 гривень, які в подальшому збільшені (а.с. 103, 104, 105-112). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.05.2009 року, [PERSON], померла [INFO], у віці 60 років. Довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії ДОН -07 № 000967 від 24.09.2009 року, встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з профзахворюванням «коніотуберкульоз-сілікоз» встановленим їй за життя (а.с. 16). Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 04.11.2009 року призначено одноразову грошову допомогу [PERSON] чоловіку померлої [PERSON], та призначено страхові щомісячні виплати, які припинено 31.01.2015 року у зв'язку зі смертю чоловіка померлої (а.с. 114-121). Згідно Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в Мар'їнському районі [PERSON] знято з обліку з 25.05.2009 року (а.с. 113). Зі свідоцтва про народження [PERSON], виданого 06.07.1972 року Семенівською сільською радою Пологівського району Запорізької області, вбачається, що [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON], та шлюбне прізвище якої «[PERSON]» на підставі актового запису про шлюб зареєстрованого Красногорівською міською радою 10.07.1993 року (а.с. 4, 4 зв., 6, 8). Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]» відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] та 10 червня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, у зв'язку із чим остання змінила прізвище на [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу від 10 червня 1993 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача. Частиною 2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Вказаною нормою права не визначено, що діти повинні проживати разом з батьками. Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. При визначені розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Згідно статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов'язку відповідач не виконав. Разом із тим, суд зазначає, що померла [PERSON] працювала в шкідливих для здоров'я умовах, при прийнятті на роботу її було повідомлено про роботу в шкідливих умовах в динасовому цеху Красногорівського вогнетривкого заводу (а.с. 59 зв.). У відповідності до ст. 23 ЦК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд вважає неможливим у повному обсязі задовольнити вимоги позивача про стягнення 200 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду, така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. Так, позивач втратила свою матір, така втрата не може бути відновлена, що безумовно впливає на рівень та глибину душевних страждань. Проте слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в зв'язку зі смертю матері, суд враховує, ступінь вини відповідача; враховує, що померла [PERSON] працювала в динасовому цеху Красногорівського вогнетривкого заводу, її робота була пов'язана з шкідливими умовами, про що померлій було письмово повідомлено при прийомі на роботу, під час праці на підприємстві хворіла легеневими захворюваннями, що підтверджуються поясненнями позивача наданими в судовому засіданні, після встановлення професійного захворювання у березні 1999 року отримала 2-гу групу інвалідності та померла у 2009 році; суд також враховує і характер та обсяг душевних страждань позивача, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є донькою померлої; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю матері; тривалість часу, а саме 7 (сім) років, що пройшли з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду із позовом; перебування позивача у шлюбі та наявність у позивача сім'ї на момент отримання померлою [PERSON] професійного захворювання та смерті, проживання позивача окремо від померлої [PERSON]; відсутність у позивача належних та допустимих доказів звернення за допомогою до лікарів саме з приводу моральних страждань та переживань пов'язаних зі смертю матері. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості, вважає за можливе стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 22000 гривень, що буде еквівалентом завданим моральним стражданням, оскільки ця сума відповідає обставинам справи, а також зазначеним принципам. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд зазначає наступне. [PERSON] звернулась до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, тому в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. За приписами ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 2 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за № 3674-VI за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» від 21.12.2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 гривень. Таким чином, розмір судового збору складає: 1600 грн. х 0,4 = 640 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 153 КзПУ, ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,

Outcome: partial