Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Прокурор звернувся в суд та просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь держави, в особі територіальної громади Золочівської міської ради Львівської області, до [PERSON] земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.01.2017 р., у справі №445/1095/16-к, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.364 КК України. Даним вироком встановлено, що [PERSON] , будучи сільським головою Червоненської сільської ради, підписав та скріпив печаткою Червоненської сільської ради рішення від 13.02.2014 року № 376 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га в урочищі «Вигін» с. Червоне Золочівського району громадянці [PERSON] » та рішення від 15.08.2014 року № 425 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Червоненської сільської ради Золочівського району, в урочищі «Вигін», площею 2,0 га (кадастровий номер 4621888000:01:009:0003) та оформлення права власності на земельну ділянку за громадянкою [PERSON] ». При цьому, питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою [PERSON] для отримання в подальшому у власність земельної ділянки площею 2 га не розглядалось, такий проект сільською радою не затверджувався, а зазначене вище рішення, сесією сільської ради не приймалось. 26.08.2014 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Відтак, вважає, що вищевказана земельна ділянка вибула із власності територіальної громади поза її волею, а тому підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача. Ухвалою суду від 28.01.2021 р. позивача Червоненську сільську раду Золочівського району Львівської області замінено її правонаступником Золочівською міською радою Львівської області. В судовому засіданні прокурор позов підтримала, з підстав наведених у позовній заяві, просила його задовольнити в повному обсязі. Представник позивача позов підтримала та просила такий задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. Адвокат Наклович І.М. надіслав на електронну адресу суду клопотання про перенесення судового засідання на інший день. При цьому, клопотання не підписане шляхом накладення електронного цифрового підпису і документів на підтвердження повноважень здійснювати представництво відповідача суду не направлено. Враховуючи, що в жодне із судових засідань ні відповідачка, ні його представник не з`явилися, відповідачка неодноразово зверталася до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи, зважаючи, що відкладення розгляду\~справи є\~правом та\~прерогативою суду,\~основною передумовою\~для якого\~є не\~відсутність у\~судовому засіданні\~представників сторін\~учасників справи,\~а неможливість\~вирішення спору\~у відповідному\~судовому засіданні,\~суд дійшов\~висновку про\~можливість розгляду\~справи за\~відсутності представника\~відповідача. Зі згоди прокурора та представника позивача суд ухвалює у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.01.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 364 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права постійно чи тимчасово обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах строком на три роки та сплатою штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (17000 гривень). Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.02.2020 вищезгаданий вирок Перемишлянського районного суду від 31.01.2017 щодо [PERSON] за ч.1 ст.366, ч.2 ст.364 КК України залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника Найди В.С. в інтересах останнього без задоволення. Вироком суду встановлено, що [PERSON] працюючи на посаді сільського голови Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування 7 рангу 4 категорії посад, на котру, відповідно до\~ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР, покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, підписав та скріпив печаткою Червоненської сільської ради: - рішення Червоненської сільської ради Золочівського району від 13.02.2014 року № 376 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га в урочищі «Вигін» с. Червоне, Золочівського району громадянці [PERSON] »; - рішення Червоненської сільської ради від 15.08.2014 року № 425 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Червоненської сільської ради Золочівського району, в урочищі «Вигін», площею 2,0 га (кадастровий номер 4621888000:01:009:0001) та оформлення права власності на земельну ділянку за громадянкою [PERSON] " При цьому, питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою [PERSON] для отримання в подальшому у власність земельної ділянки площею два гектари не розглядалось, такий проект сільською радою не затверджувався, а зазначене вище рішення сесією сільської ради не приймалось. На підставі згаданих вище рішень громадянка [PERSON] набула у власність земельну ділянку на території Червоненської сільської ради Золочівського району Львівської області площею 2 га, вартість якої становить 1 549 667 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №206882866 вбачається, що станом на 15.04.2020 право власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 4621888000:01:009:0001, яка розташована у с. Червоне Золочівського району Львівської області та призначена для ведення особистого селянського господарства, зареєстровано за [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, суд зазначає наступне. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зі змісту ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішуються відповідно до закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Частиною 5 статті 60 вказаного Закону також визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Отже, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Червоненська сільська рада. Таким чином, для правомірного розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади, необхідне волевиявлення відповідної територіальної громади, представником якої, на час набуття відповідачем спірної земельної ділянки у власність, виступала Червоненська сільська рада Золочівського району Львівської області. Воля територіальної громади як власника, може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади (вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України №916/2129/15 від 05.10.2016). Таким чином,\~оскільки відповідачка\~ [PERSON] набула\~увласність вказану земельну ділянку на підставі підроблених рішень Червоненської сільської ради Золочівського району № 376 від 13.02.2014 та № 425 від 15.08.2014, яке на пленарному засіданні сесії Червоненської сільської ради не приймалося, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку, реєстраційний номер 447331846218, кадастровий номер 4621888000:01:009:0001 площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства в с. Червоне Золочівського району за [PERSON] підлягає скасуванню. Водночас, вимога про припинення права власності на земельну ділянку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на\~підставі судового\~рішення державної\~реєстрації прав,\~державний реєстратор\~проводить державну\~реєстрацію набуття,\~зміни чи\~припинення речових\~прав відповідно\~до цього\~Закону.Таким чином, державна реєстрація припинення права власності проводиться на підставі рішення суду про скасування державної реєстрації права власності, а тому окремого вирішення судом не потребує. З приводу вимоги про витребування земельної ділянки з незаконного володіння [PERSON] , суд констатує наступне. Згідно положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Лише власник має право розпоряджатись своїм майном і вчиняти відносно будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28.11.2018р. у справі №504/2864/13-ц, власник, з дотриманням вимог статей\~387\~і\~388 Цивільного кодексу України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Судом встановлено, що рішення, на підставі яких [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку, Червоненською сільською радою не приймалось, такі рішення є підробленими, що встановлено вироком суду. Зазначене свідчить, що спірна земельна ділянка вибула у володіння [PERSON] , не з волі територіальної громади села Червоне Золочівського району Львівської області. За таких підстав, належним захистом прав територіальної громади є витребування земельної ділянки від її набувача, якою є [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи що відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що такий підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. Щодо визначення розміру судового збору, суд вважає, що такий необхідно визначати виходячи із оцінки спірної земельної ділянки, визначеної у вироку Перемишлянського районного суду 31.01.2017.

Outcome: partial