Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] , який розірвано згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.05.2016 року. Від спільного подружнього життя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Зазначає, що вона працювала офіційно до 31.08.2020 року, однак 31.08.2020 року її було звільнено у зв`язку з припиненням діяльності підприємства. Доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини, придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої необхідності, підтримання її фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід та в 2018 році придбав дорогий автомобіль, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах у нього не має, тому може надавати щомісячні аліменти. Просить суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 16.01.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який він обгрунтовує тим, що все зазначене позивачем у позовній заяві, щодо перебування дитини на повному утриманні позивачки та вихованні не відповідає дійсності. Після того, як він почав проживати окремо від колишньої дружини, донька проводить з ним по три дні щотижня. Також з ним дитина перебувала на Новий рік та Різдво. Він купляє дитині продукти харчування, іграшки, одяг, канцтовари, ліки, поповнював їй рахунок на телефоні, давав кошти на шкільні витрати, на оплату репетиторів, придбав дитині мобільний телефон, планшет, навушники, велосипед, возив її та колишню дружину на море в Болгарію, оплачував святкування днів народжень дитини та різних розваг для дитини. Крім того, з моменту розірвання шлюбу, тобто з 31.05.2016 року, він щомісяця готівкою давав дружині по 2600 грн. на утримання дитини. У грудні 2020 року він дав позивачці ще 2000 грн. для дитини. Крім того, тепер, коли дитина проводить з ним по три дні на тиждень, він повністю утримує дитину і, крім їжі, купує їй все необхідне. У березні 2020 року позивач таємно без відома відповідача через додаток Приват 24 перерахувала на свою карту його кошти у розмірі 23 000 грн., після чого він перестав давати їй по 2600 грн., однак продовжував купувати все необхідне для їхньої доньки. Те, що він брав участь у матеріальному утриманні дитини, свідчить і той факт, що позивач три з половиною роки з моменту розірвання шлюбу не зверталася до суду із заявою про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Зазначає, що він є інвалідом третьої групи (травматична ампутація 2-3 го пальців лівої кисті, фіброзний алкілоз, лімфостаз суглобів 4-5-го пальців з порушенням захоплюючої функції лівої кисті.). Він постійно вимушений проходити реабілітаційне лікування. Дане захворювання позбавляє його можливості важкої фізичної праці. Автомобіль, про який зазначається позивачем, не є новим та є середнього цінового сегменту, крім того, придбаний ним на кошти, які він позичив у своєї рідної сестри [PERSON] у 2018 році та не повернув ще до цього часу, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем. Даний автомобіль необхідний для здійснення підприємницької діяльності, крім того, він постійно використовував його в інтересах сім`ї. Стосовно його доходу від підприємницької діяльності, то зазначає, що відповідно до фінансової звітності ТОВ «Пластпром», чистий прибуток за 2020 рік становить всього 32 000 гривень. Відповідно до довідки про доходи від 13.01.2021 року, загальна сума його доходу за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 року становить 23615 грн., з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року - 29 446 гривень. Згідно наказу №1 ТОВ «Пластпром» від 02.01.2021 року з 01.01.2021 року йому встановлена заробітна плата у розмірі 6000 гривень. Із врахуванням всіх вищенаведених обставин, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі, зазначеному позивачем у позовній заяві. Тому, позов визнає частково у розмірі 2000 грн. Крім того, зазначає, що і надалі він буде купувати дитині одяг, їжу, канцтовари та все необхідне для її фізичного та духовного розвитку. Враховуючи наведене, оскільки позивачем жодним чином не обґрунтовано, чому саме такий розмір аліментів на утримання доньки вона просить суд стягнути з нього і з врахуванням того, що позивач не працює, на його думку, цю суму позивач планує витрачати не лише на утримання дитини, просить суд задовольнити позов частково та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно. 04.02.2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, з якого вбачається, що вона підтверджує той факт, що дійсно до березня 2020 року відповідач надавав 2600 грн. на утримання дитини; мобільний телефон; планшет, велосипед куплені в 2018-2019 роках; поїздка в Болгарію в 2018 році оплачувалась нею, а в 2019 році з коштів, які перераховував їй відповідач через додаток «Приват 24» він відраховував 2600 грн., а решту вона віддавала йому готівкою (ці кошти відповідач позивачу позичав). Долучені відповідачем чеки до матеріалів справи свідчать про купівлю невідомих товарів, невідомо для кого (для власних потреб, підприємницької діяльності, тощо), а також про те, що в нього пристойне матеріальне становище. Зазначає, що розпискою про позичку у його сестри 8000 тисяч доларів США, він вводить суд в оману та намагається приховати свої доходи. Крім того зазначає, що з вересня 2019 року всі витрати на репетиторів, навчання оплачує вона. З березня 2020 року відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини. Не заперечує щодо зустрічей відповідача з дитиною та придбання солодощів та фруктів. До 31.08.2020 року вона працювала офіційно, однак 31.08.2020 року її було звільнено у зв`язку з припиненням діяльності підприємства. З 25.11.2020 року вона перебуває на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості. Позивач також вказує на те, що в місяць на утримання малолітньої дочки вона витрачає від 7000 грн. до 10000 грн., включаючи витрати на харчування і предмети гігієни - 800 грн. в тиждень * 4 = 3200 грн. в місяць; витрати на репетитора (англійська і німецька мови), навчальні посібники - 2000 грн. в місяць, одяг та взуття - в середньому, 2500 грн., оздоровлення дитини раз на рік 7000 грн., окрім того витрати на лікування при хворобі самих необхідних ліків - 500 грн. Також до витрат входять комунальні послуги (2500 грн. на місяць), оплата за послуги Інтернету (150 грн.). На даний час доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, одяг, взуття, ліки та речі першої необхідності, сума 2000 грн., яку визнає відповідач не забезпечить навіть мінімальних потреб дитини. Просить суд визначити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 09.02.2021 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що твердження позивача, що з березня 2020 року він купує їх доньці тільки солодощі та фрукти та не надає кошти на утримання їх доньки є неправдивими та спростовується його переписною у мобільному додатку Viber з донькою за 2020 рік. Зокрема, донька просить оплатити її босоніжки, чек про оплату за які він одразу ж скинув, зазначає, які кошти необхідно здати для школи, на підручники, на ремонт, на день вчителя, на потреби класу, скидає йому і список продуктів, які потрібно купити, список ліків і т.д. Крім того, у 2020 році відповідач купив дитині велосипед (у липні), у грудні-ручку до планшета вартістю 4500 грн., яку замовила донька. Із березня 2020 року він дійсно перестав давати щомісячно позивачці по 2600 грн. на утримання доньки, однак тільки по причині того, що позивачка у березні 2020 року вночі, таємно без його відома, через додаток Приват 24 перерахувала на свою карту його кошти у розмірі 23 000 грн. Однак, як свідчить вищезазначена переписка з донькою, не дивлячись на це, він продовжував купувати все необхідне для їхньої дитини. Позивач зазначає, що долучені ним до відзиву на позовну заяву чеки про придбання товарів для дитини, свідчать про купівлю невідомих товарів невідомо для кого(для власних потреб чи підприємницької діяльності). Однак, всі ці товари позивач сама вибирала з донькою в магазинах, а на наступний день він їхав з дитиною та все купував за свої кошти. У грудні 2020 року він дав позивачці 2000 грн. на утримання дитини, які він передав безпосередньо донькою. Із того часу, як він почав проживати окремо, дитина проводить з ним по три дні на тиждень, він повністю утримує дитину і, крім їжі, купує їй все необхідне. У січні 2021 року донька провела з ним більше пів місяця і харчувалася не одними солодощами і фруктами, як зазначає позивач. Той факт, що позивач три з половиною роки з моменту розірвання шлюбу не зверталася до суду із заявою про стягнення з нього аліментів на утримання доньки також свідчить про те, що він активно брав участь у матеріальному утриманні дитини. Зазначає, що позивач зазначає неправдиві відомості щодо того, що вона повертала йому якісь кошти готівкою, які він їй ніби то позичав. У зв`язку з карантином у 2020 році його доходи від підприємницької діяльності різко впали, однак він старався, щоб така ситуація жодним чином не позначилося на матеріальному утриманні його дитини. Стверджує, що його сестра позичила йому гроші на купівлю машини. Коли проживав у будинку позивачки здійснював добудову даного будинку, його реконструкція, ремонтні роботи у будинку проводилися за його рахунок, а також те, що він повністю оплачував продукти харчування для всієї сім`ї (включно з донькою позивачки від її першого шлюбу) та повністю купував одяг, взуття та забезпечував всі інші потреби доньки. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечили щодо заявленої суми стягнення аліментів з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та запереченні на відповіді на відзив, просили позов задовольнити частково. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 14.07.2010 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю - [PERSON] . Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною комісією Серія 12 ААБ №158752 вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи. [PERSON] позичено у його сестри [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000 Доларів США на придбання автомобіля та зобов`язується повернути до протягом двох років, що підтверджується копією розписки від 10.02.2020 року. З виписки №5051 із медичної картки [PERSON] вбачається, що останньому встановлено клінічний діагноз (основне захворювання, ускладнення супутні захворювання) наслідки перенесення важкої травми лівої кисті. Травматична ампутація ІІ -ІІІ пальців лівої кисті на рівні основ ІІ-ІІІ п`ясних кісток, фіброзний алкілоз, лімфостаз суглобів IV-V пальців з помірним больовим синдромом порушенням захоплюючої функції лівої кисті в значні мірі. Нейропатія пальців гілок ліктевого нерва. Згідно довідки про склад сім`ї від 19.11.2020 року №1581 вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З квитанції з АТ КБ «Приват Банк» від 22.03.2020 року [PERSON] перерахував [PERSON] грошові кошти на суму 23 000 грн. З копій квитанцій вбачається, що [PERSON] неодноразово перераховував грошові кошти [PERSON] , а також здійснювались ним покупки для його неповнолітньої дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З копії трудової книжки вбачається, що [PERSON] звільнено з з посади керівника філії ПП "Теребовлянський молокозавод" за згодою сторін відповідно до Наказу №49 від 31.08.2020 року. З 25.11.2020 року [PERSON] призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно Наказу НТ 201202 від 02.12.2020 року у розмірі 3000 гривень. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] є одним із засновників, кінцевим бенефіціарним власником та керівником ТзОВ «Пластпром». Відповідно до довідки про доходи від 13.01.2021 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 року становить 23615 грн., з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року - 29 446 гривень. Згідно наказу №1 ТОВ «Пластпром» від 02.01.2021 року з 01.01.2021 року [PERSON] встановлена заробітна плата у розмірі 6000 гривень. Також, відповідач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2100 гривень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо розміру витрат на утримання дитини. Крім того, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на репетирора, оздоровлення та лікування дитини відносяться до додаткових витрат відповідно до ст.185 СК України та не можуть бути прийняті судом до уваги. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, враховуючи рекомендований розмір, визначений законодавством, що забезпечить дитину встановленим прожитковим мінімумом, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 400 гривень щомісячно, починаючи з 11 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial