Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №30 від 13 березня 2008 року про надання кредиту в сумі 20 000 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 25% річних за користування кредитом. Згідно із вказаним договором відповідач зобов'язався сплатити Банку суму отриманого кредиту із нарахованими відсотками не пізніше 13 березня 2011 року. При цьому відповідач, відповідно до п.1.5.1.3 вказаного договору, зобов'язався щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом, відповідно до вимог договору. У забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору між ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №41 від 13 березня 2008 року та між ВАТ "Державний Ощадний банк України", [PERSON] та [PERSON] договір поруки №42 від 13 березня 2008 року. Однак відповідач належним чином не виконував зобов'язання за договором і станом на 28 квітня 2014 року допустив заборгованість за кредитним договором на загальну суму 11104,28 грн., а поручителі не забезпечили виконання боржником взятих на себе зобов'язань. 01 вересня 2014 року до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог від 29 серпня 2014 року, в якій позивач, як правонаступник ВАТ «Державний ощадний банк України», просив стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитом станом на 08.08.2014 року, а саме 8771,50 грн., а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.49/. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином /а.с52-54/. Тому суд вважає причини неявки відповідачів неповажними і тому справа розглянута у їх відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №30 від 13 березня 2008 року про надання кредиту в сумі 20 000 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 25% річних за користування кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.4-6/. У забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору між ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №41 від 13 березня 2008 року, згідно з яким поручитель [PERSON] зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №30 від 13 березня 2008 року /а.с.9-10/. У забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору між ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №42 від 13 березня 2008 року, згідно з яким поручитель [PERSON] зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №30 від 13 березня 2008 року /а.с.11-12/. Станом на 28 квітня 2014 року заборгованість по кредитному договору склала 11104,28 грн., з них: прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2008 року по 28.04.2014 року - 742,64 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.11.2009 року по 28.04.2014 року - 8558,50 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2008 року по 28.04.2014 року - 1803,14 грн. /а.с.13-16/. 01 вересня 2014 року до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог від 29 серпня 2014 року, в якій представник позивача повідомив, що станом на 08.08.2014 року сума заборгованості за кредитним договором складає 8771,50 грн., з них: пеня за прострочений основний борг по кредиту - 7324,72 грн., пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 1446,78 грн. /а.с.56-61/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п. 3.3.1. кредитного договору, ст.ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті зобов'язання, повернути кредит та сплатити проценти в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як боржник не виконав зобов'язання за кредитним договором в строк, передбачений договором, то позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню. Ст.ст. 553, 554 ЦК України передбачено, що боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники за порушення зобов'язання боржником. Разом з тим, згідно ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Так, додатковою угодою №1 від 21 жовтня 2008 року до кредитного договору №30 від 13 березня 2008 року, укладеною між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], яка набрала чинності 01 листопада 2008 року, збільшено розмір відсотків за користування кредитом, зазначений у п.1.1. кредитного договору з 25% до 27% річних /а.с.7-8/. Згідно п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо, без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін, а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В порушення ст.60 ЦПК України, доказів того, що поручитель надавав свою згоду на укладання зазначених додаткових договорів та збільшення відсоткової ставки за кредитом, позивачем суду не надано. П.4.4. Договорів поруки №41 від 13 березня 2008 року та №42 від 13 березня 2008 року передбачено, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Умов, щодо зміни розміру процентів за основним зобов'язанням без повідомлення поручителів, договорами поруки не передбачено. Крім того, п.4.2 Договорів поруки №41 від 13 березня 2008 року та №42 від 13 березня 2008 року передбачено, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. За умовами п.1.2 кредитного договору, кредит має бути погашений остаточно не пізніше 13 березня 2011 року. Як вбачається з матеріалів, які були додані позивачем до позовної заяви, позивачем були направлені вимоги поручителям про усунення порушення забезпеченого порукою зобов'язання лише 05 травня 2014 року, тобто поза межами шестимісячного строку встановленого договорами поруки. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з поручителів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: partial