Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягувати з останнього аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня навчання та до дня завершення навчання. Також позивач просить у позовних вимогах стягнути з відповідача 1100,00 грн. судових витрат. Позов мотивовано тим, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 21.09.2010 року у справі №2-2733/2010. Син сторін [PERSON] , проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. До повноліття сина, аліменти з відповідача стягувалися на користь позивача за виконавчим листом №2-2713/2010 виданим Глобинським районним судом Полтавської області. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років та стягнення аліментів фактично припинилося. Проте [PERSON] наразі навчається у Вищому професійному училищі №7 за адресою: вул. Вадима Пугачова, 14, м. Кременчук за професією «верстатник широкого профілю, оператор верстатів з ПК». Форма навчання - денна. Згідно довідки від 11.02.2021 за №04/р2-63 термін навчання для здобуття повної освіти до 30.06.2023 року. Відповідач працює на ПрАТ «АВТОКРАЗ» де й здійснювалося відрахування аліментів із заробітної плати відповідача. Також позивач зазначає в позовній заяві про те, що на її утриманні також перебуває другий її малолітній син [PERSON] , [INFO] , який народився у другому шлюбі. Розмір середньомісячного заробітку позивача складає 10560.77 грн на місяць. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської областіШульженко В.В. від 18.02.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання залишено без руху. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шульженко В.В. від 15.03.2021 року відкрито провадження у справі запозовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі, у зв`язку з тим, що погоджується з позовними вимогами, відзив писати не буде. Також у даній заяві просив розглянути справу без його участі. А також зазначив, що має матеріальну можливість виплачувати аліменти. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.09.2010 року у справі №2-2733/2010, що підтверджується копією зазначеного рішення. У сторін народився син [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] та відповідач [PERSON] записаний його батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28.07.2017 року. Позивач [PERSON] вдруге уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21.11.2015 року. Від другого шлюбу у позивача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.04.2016 року. Згідно копії виконавчого листа №2-2713/2010 виданого Глобинським районним судом Полтавської області 15.10.2010 року вбачаться, що з відповідача по справі на користь позивача присуджено стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] до досягнення останнім повноліття, що підтверджується копією зазначеного виконавчого листа. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, в якому зазначено, що місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що повність відповідає та збігається з адресою реєстрації позивача зазначеною в її паспорті. Судом також встановлено, що [PERSON] дійсно навчається у Вищому професійному училищі №7 м. Кременчука Полтавської області на ІІ ступені навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року наказ №40-КУ від 27.08.2018 року за професією «верстатник широкого профілю; оператор верстатів з ПК» і не перебуває на повному державному забезпеченні. Форма навчання - денна, що підтверджується довідкою від 25.01.2021 року №10 виданої за підписом директора ВПУ №7 М.Г. Несен. Згідно довідки від 11.02.2021 року №04/р2-63 виданої директором ВПУ №7 М.Г. Несен вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у Вищому професійному училищі №7 м. Кременчука Полтавської області на ІІ ступені навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року наказ №40-КУ від 27.08.2018 року за професією «верстатник широкого профілю; оператор верстатів з програмним керуванням» і не перебуває на повному державному забезпеченні. Форма навчання - денна. Учень має право продовжити навчання на ІІІ ступені за освітньо-професійним ступенем фахового молодшого бакалавра з 01.09.2021 року по 30.06.2023 року при умові успішного завершення навчання на ІІ ступені та складання вступних іспитів, з отриманням позитивних оцінок, що підтверджується копією зазначеної довідки. Також позивачем додано до позовної заяви довідку про доходи [PERSON] від 01.02.2021 року №2 видану відділом освіти Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області з якої вбачається, що вона дійсно працює в ОЗЗСО Павлиський ліцей ім. В.О. Сухомлинського та займає посаду вчитель і отримує заробітну плату, що підтверджується зазначеною довідкою. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позовну заяву [PERSON] пред`явлено до суду 17.02.2021 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.20 роз`ясень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення ст. 182 СК України та те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання і не перебуває на повному державному забезпеченні, та те, що відповідач працездатна особа, відзиву на позов не надав, однак відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив що має матеріальну можливість виплачувати аліменти. Тобто, право на утримання аліментів невід`ємно, пов`язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. Разом з цим суд зазначає, що глава 16 Сімейного кодексу України, яка регулює відносини між батьками і повнолітньою дочкою, сином щодо надання їм утримання, не містить вказівки на те, що розмір стягуваних аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання повинен бути не меншим ніж 50% встановленого Законом прожиткового мінімуму та не більшим ніж 10 прожиткових мінімумів, як про це відзначає позивач. Крім того, у ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, зокрема, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею 14 років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від 14 до 18 років. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" у ст. 7 встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років, від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум на повнолітніх дочку та сина законом не передбачено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2021 року. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до пп.2 п.2 ч.1 ст.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою становить у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлений у 2021 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2270 грн. Отже, оскільки вимогу позивача про стягнення аліментів на період навчання задоволено, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу . Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем у позовній заяві зазначено, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 1100,00 гривень. У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача 1100,00 гривень судових витрат. На підтвердження зазначеного позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги №7 від 08.02.2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 795 від 30.09.2010 року виданого на ім`я Байдуж Ю.С., ордер на надання правничої (правової) допомоги від 05.03.2021 року на підставі договору про надання правової допомоги №7 від 08.02.2021 року, розрахунок витрат на надання правничої допомоги від 08.02.2021 року за договором №7 від 08.02.2021 року. За змістом п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.ч. 3-6 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як уже зазначено вище, на підтвердження судових витрат понесених позивачем, які пов`язані з розглядом справи, [PERSON] разом з позовною заявою подано до суду договір про надання правничої допомоги №7 від 08.02.2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 795 від 30.09.2010 року виданого на ім`я Байдуж Ю.С. , ордер на надання правничої (правової) допомоги від 05.03.2021 року на підставі договору про надання правової допомоги №7 від 08.02.2021 року, розрахунок витрат на надання правничої допомоги від 08.02.2021 року за договором №7 від 08.02.2021 року. Судом встановлено, що 08.02.2021 року між Байдуж Ю.С. та [PERSON] укладено договорів №7 про надання правничої допомоги. До договору позивачем додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №795 від 30.09.2010 року, з якої вбачається, що Байдуж Юлія Сергіївна має право на заняття адвокатською діяльністю. За змістом цього договору, клієнт [PERSON] доручає складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання. У розділі «розмір оплати» зазначеного договору про надання правничої допомоги зазначено розмір оплати 1100 гривень. Згідно розрахунку витрат на надання правничої допомоги від 08.02.2021 року за договором №7 від 08.02.2021 року який містить підписи адвоката Байдуж Ю.С. та клієнта [PERSON] вбачається, що адвокатом надається правнича допомога [PERSON] у складанні позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини, у зазначеному обсязі, та у графі таблиці під назвою «характер правничої допомоги» зазначено - складання позовної заяви про стягнення аліментів; у графі під назвою «кількість витраченого часу» зазначено - 1; у графі під назвою «розрахунок вартості за годину» зазначено - 1100,00; у графі під назвою «вартість» зазначено - 1100,00. Також у даному розрахунку зазначено - фактично оплачено 1100,00 грн. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Зазначені висновки викладені в постанові Верховного суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 провадження № 61-13573св19. З огляду на те, що вартість послуг адвоката зазначених у договорі №7 від 08.02.2021 року про надання правничої допомоги не підтверджена платіжним документом про оплату таких послуг, суд приходить висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial