Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту № 11240365000. Свій позов мотивувало тим, що 24 жовтня 2007 року між відповідачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» (згодом перейменоване на ПАТ «Укрсиббанк») був укладений зазначений договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 36 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 10,5 % строком до 23 серпня 2028 року. Відповідач зобов'язався погашати кредит згідно узгодженого графіка не пізніше 24 числа кожного місяця. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 24 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №152509. Проте відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно уточнених позовних вимог станом на 24 листопада 2014 року становить 34164,16 доларів США, з яких: 31 151,95 доларів США - заборгованість за кредитом, 2 758,60 доларів США - заборгованість по процентам, 253,61 доларів США - пеня за порушення термінів повернення кредиту (а.с.73). Позичальник та поручитель повідомлялися про виконання своїх зобов'язань, однак вимоги залишаються невиконані. За таких обставин позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та сплачений судовий збір. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 549, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 24 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (згодом перейменоване на ПАТ «Укрсиббанк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11240365000. Відповідно до умов зазначеного договору банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 36000,00 доларів США та сплатити проценти за його користування. Позичальник зобов'язався повернути кредит у повному розмірі в терміни та в розмірах, встановлені договором, але не пізніше 23 серпня 2028 року. Відповідно до п.1.3.1 договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів з дати видачі кредиту процентна ставка встановлена в розмірі 10,5% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць застосовується розмір процентної ставки, який діяв в попередньому періоді. Кредит надано на споживчі цілі (придбання нерухомості). За порушення позичальником в частині несплати чергового ануїтетного платежу банк має право нараховувати підвищені проценти на прострочену суму основного боргу, на суму прострочених відсотків нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті (п.8.1 договору). Відповідно до п. 12.1 договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів за умови попереднього направлення позичальнику повідомлення-вимоги та його невиконання останнім (а. с. 5-14). На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 24 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], був укладений договір поруки №152509, відповідно до якого поручитель брав на себе зобов'язання солідарно відповідати за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (а.с. 15-16). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник свої зобов'язання належними чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 24 листопада 2014 року виникла заборгованість по основному боргу та процентам, яка становить 33910,55 доларів США, з яких: 31 151,95 доларів США - заборгованість за кредитом, 2758,60 доларів США - заборгованість по процентам. Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих суду доказів. Відповідачам, зважаючи на виникнення заборгованості, 06.10.2014 року на їх адреси надсилались відповідні листи-вимоги вих. № 30-11/17363 та № 30-11/17364, які залишились без задоволення (а.с. 23а-27). Отже, за викладених обставин, суд приходить до висновку, що права позивача порушенні, встановлений факт порушення договірних зобов'язання, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений і становить в цілому 33910,55 доларів США, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку. Щодо стягнення пені за порушення термінів повернення кредиту, слід зазначити наступне. Відповідно до п. 8.1 кредитного договору на прострочену суму основного боргу банк нараховує підвищені проценти в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на 16%; на суму прострочених процентів банк може нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті. Однак, як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми заборгованості, розрахунок суми пені суперечить вищевказаному пункту кредитного договору. Окрім того суд зауважує, що відповідно до ч 2 ст. 546 ЦК України - пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, виходячи зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та вимог ст. 192 ЦК України - розрахунок пені має здійснюватись у грошові одиниці України - гривні. До такого висновку суд приходить з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства та враховуючи, що встановлення розміру пені з розрахунку облікової ставки НБУ можливе лише щодо грошової одиниці України - гривні, оскільки діючим законодавством Національному Банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, отже вказана норма Цивільного кодексу України може бути застосована лише у гривні у випадку прострочення грошового зобов'язання. Нарахування ж пені у розмірі подвійної облікової ставки на суму заборгованості вираженій у валюті суперечить чинному законодавству та умовам договору. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову щодо стягнення пені. Щодо стягнення встановленої суми заборгованості солідарно з поручителем, то суд враховує його зобов'язання відповідати перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Суд звертає увагу, що договір поруки №152509 від 24 жовтня 2007 року містить положення про дію договору до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором (п.3.1.), що не може розглядатися як встановлення строку поруки, оскільки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України. Однак, враховуючи, що позивач скористався своїм договірним правом на дострокове повернення кредиту, відповідно пред'явив вимогу позичальнику та своєчасно пред'явив вимогу до поручителя, тим самим, у суду відсутні підстави вважати договір поруки припиненим відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial