Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати незаконним і скасувати наказ т.в.о. директора ДП „Лісове господарство „Білоозерське № 15/54 від 02 червня 2015 року в частині п.11 резолютивної частини наказу, яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності; просить визнати незаконним і скасувати наказ т.в.о. директора ДП „Лісове господарство „Білоозерське № 15/123к від 24 листопада 2015 року в частині п.2, яким його звільнено з посади майстра лісу на підставі п.3 ст.40 КЗпП України; просить поновити його на посаді майстра ДП „Лісове господарство „Білоозерське з 25 листопада 2015 року; просить стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 листопада 2015 року по день винесення рішення; просить допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на роботі та стягнення суми заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць; просить стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; судові витрати просить стягнути із відповідача. Посилається на те, що\~наказом т.в.о. директора ДП „Лісове господарство „Білоозерське № 15/54 від 02 червня 2015 року йому, як майстру лісу, було оголошено догану за допущення самовільної рубки в обході, чим заподіяна шкода в розмірі 173 грн. 97 коп., неприйняття мір по виявленню лісопорушників. Наказом т.в.о. директора ДП „Лісове господарство „Білоозерське \~ \~№ 15/123к від 24 листопада 2015 року його було звільнено на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне неналежне виконання службових обовязків, що призвело до нанесення шкоди лісу в розмірі 10859 грн. 70 коп. Вважає дані накази безпідставними, поскільки будь-яких порушень трудової дисципліни, в тому числі систематичних він, не допускав. Вважає, що він чітко виконував покладені на нього обовязки, правила внутрішнього трудового розпорядку лісового господарства та посадової інструкції майстра лісу. В наказах адміністрація відповідача не навела конкретних фактів допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обовязків. Його вина не доведена роботодавцем. Крім того, незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення завдало душевного болю, приниження, підриву професійного авторитету, що призвело до зміни життєвого укладу, погіршення самопочуття, самооцінки, сну. Позивач не може знайти роботу через специфічність професійної діяльності, тому на зараз не має джерел заробітку. За таких обставин, вважає, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, заперечують проти його задоволення. Просилаються на те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з посади на законних підставах. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] із 10 листопада 2009 року працював на посаді майстра Державної організації „Лісове господарство „Білоозерське, що підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с.55-56). Посадовою інструкцією, затвердженою директором ДП „Лісове господарство , визначено обсяг посадових обовязків майстра лісу, зокрема : здійснювати контроль за правильністю лісокористування, охороною та захистом лісу; перевіряти дотримання правил пожежної охорони в лісах, сінокосах, інших видів користування лісом та приймати міри щодо виявлених порушень; затримувати порушників правил полювання та лісових порушників, накладати арешт на незаконно здобутих тварин та лісовий матеріал (а.с.80). В матеріалах справи є правила внутрішнього трудового розпорядку Державної організації „Лісове господарство „Білоозерське, затверджених зборами трудового колективу (протокол № 8 від 05 червня 2014 року), розділ 4 яких визначає основні права та обовязки працівників організації (а.с.73-79). 26 листопада 2014 року між директором ДП „Лісове господарство „Білоозерське [PERSON] та майстером лісу [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого майстер лісу виконує роботу безпосередньо повязану зі збереженням лісової продукції, споруд, матеріалів, охорони лісу від пожеж, хвороб, шкідників, лісових порушень, самовільних рубок на закріпленому обході, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому „Організацією матеріальних цінностей (а.с.54). Наказом ДО „Лісове господарство „Білоозерське № 15/37 від 27 березня 2015 року було створено постійно діючу комісію з перевірки знань з питань охорони праці та електробезпеки. Було затверджено та введено в дію з дня підписання наказу Положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (а.с.121). Наказом директора ДО „Лісове господарство „Білоозерське було вирішено провести весняну ревізію обходів з 30 березня по 14 квітня 2015 року на предмет виявлення самовільних рубок та інших лісопорушень, перевірити стан біотехнічних споруд (а.с.155). Під час ревізії, проведеної з 30 березня 2015 року по 14 квітня 2015 року на дільниці № ІІІ обходу № 7, було виявлено самовільні поруби, не оформлені актами про лісопорушення (не клеймовані пеньки) в кількості 3 шт. ( а.с.68). Актом від 05 травня 2015 року, складеним старшим майстром [PERSON], помічником лісничого [PERSON], заступником директора з питань лісового господарства [PERSON], було встановлено, що ревізія з обслідування обходів в натурі проводилася комісією 05 травня 2015 року в присутності майстрів обходів № 7, № 8, № 9 ([PERSON], [PERSON], [PERSON]В.) (а.с.163). Свідок [PERSON] показала суду, що по обходу № 7 складався один акт після ревізії, яка була проведена в строки. Чи складався акт 05.05.2015 не памятає. Свідок [PERSON] показав суду, що весняна ревізія пройшла в строки, в травні була контрольна ревізія, коли і виявили самовільні порубки. Він складав акт весняної ревізії. Свідок [PERSON] показав суду, що як лісник сусіднього обходу брав участь у ревізії обходу позивача, коли були виявлені самовільні порубки (три деревини). Акт складався після ревізії і він його не підписував. Всі свідки зазначили, що питання щодо можливого часу здійснення самовільних порубок не досліджувалося. З наказу № 16/42 від 08.06.2016 вбачається, що за результатами проведення службового розслідування було виявлено порушення ведення технічної документації, а саме: проведення ревізій обходів здійснено з порушенням встановлених наказом термінів; результати контрольних ревізій за 05.05 08.05.2015 відображалися в актах ревізії із зазначенням не дати їх фактичного складання, а період проведення планової ревізії ( а.с. 229). Наказом т.в.о. директора ДП „Лісове господарство „Білоозерське № 15/54 від 02 червня 2015 року ( 11) майстру лісу [PERSON] було оголошено догану за допущення самовільної рубки в обході, чим заподіяна шкода лісу в розмірі 991 грн. 34 коп., неприйняття мір по виявленню лісо порушників. Підставою винесення даного наказу зазначено акти весняних ревізій та пояснення старших майстрів та майстрів лісу(а.с.49-51). Будь-яких інших актів , службових записок як підстави винесення даного наказу, і зокрема п. 11, не вказано. Проаналізувавши зміст оскаржуваного наказу № 15/54 від 02 червня 2015 року, підстави його винесення, суд не може взяти до уваги як належний та допустимий доказ на підтвердження часу виявлення самовільних порубок на дільниці позивача акт від 05 травня 2015 року. Крім того, на думку суду, не є належним на допустимим доказом на підтвердження такої обставини і наказ № 16/42 від 08.06.2016 про порушення трудової дисципліни, оскільки його винесено більш ніж через рік після винесення оскаржуваного наказу вже в процесі розгляду справи в суді після подання та дослідження ряду доказів по справі. В пояснювальній записці, написаної позивачем 03 червня 2015 року, зазначено, що під час щоденного огляду обходу № 7 самовільних порубів не виявлено, тому і не повідомлено. Порубки були виявлені під час ревізії (а.с.70). В пояснювальній записці, написаної 03 червня 2015 року старшим майстром лісу [PERSON], зазначено, що при обході дільниці самовільних порубів він не виявив. (а.с.150). Будь-яких доказів, що підтверджують факт відібрання пояснень у [PERSON] перед винесенням наказу № 15/54 від 02.06.2015 про оголошення йому догани чи відмови останнього від надання таких пояснень, суду не надано. Згідно з ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Оцінивши всі письмові докази в сукупності з поясненнями свідків, суд вважає, що відповідачем не було зясовано питання можливого часу здійснення самовільних порубок в обході позивача (жодного письмового доказу цьому надано не було, а свідки, як вже було зазначено, вказали, що дане питання не досліджувалося). Дана обставина не дає суду можливості встановити правомірність накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани в розумінні ст. 148 КЗпП України. Крім того, судом встановлено наявність порушення порядку накладення догани на позивача ( ст. 149 КЗпП України), оскільки до застосування такого дисциплінарного стягнення письмові пояснення у [PERSON] не відбиралися, доказів його відмови від надання пояснень не надано. За таких обставин, суд вважає, що наказ т.в.о. директора ДО „Лісове господарство „Білоозерське № 15/54 від 02 червня 2015 року в частині п.11 резолютивної частини наказу, яким [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани, є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до копії наказу № 15/60-к від 01 липня 2015 року позивачу була надана щорічна відпустка з 01 липня по 28 липня 2015 року. З даного наказу вбачається, що на період відпустки обовязки [PERSON] було покладено на майстра лісу [PERSON] (а.с.129). Представник відповідача [PERSON] повідомив, що після виходу з відпустки позивач [PERSON] за актом прийняв у [PERSON] свою дільницю. Однак належних та допустимих доказів цьому не надав. Наказом т.в.о. директора ДО „Лісове господарство „Білоозерське № 15/66 від 04 серпня 2015 року було створено комісію для проведення службової перевірки заяви громадян про виявлення завезеної лісопродукції без відповідних документів - 5 м3 пилових хвойних порід (а.с.127). Відповідно до акту, складеного старшим майстром дільниці № 1 [PERSON], майстром обходу № 1 [PERSON], 04 серпня 2015 року в їх присутності старший майстер дільниці № 3 [PERSON] та майстер обходу № 7 [PERSON] відмовилися надати пояснення з приводу виявлення в обході № 7 с.Хоцьки самовільного порубу ( 5 шт., маса 5,7 м3) та лісопродукції на лісопильні в с.Хоцьки (14 шт., масою 4,76 м3) (а.с.170). Актом проведення службового розслідування від 05 серпня 2015 року було підтверджено самовільний поруб лісу. Було вирішено клопотати перед т.в.о. директора [PERSON] про притягнення старшого майстра дільниці № 3 [PERSON] та майстра лісу обходу № 7 [PERSON] до дисциплінарної та адміністративної відповідальності (а.с.128).Службове розслідування було проведено комісією в складі помічника лісничого [PERSON], старших майстрів лісу [PERSON] та [PERSON] та майстра лісу [PERSON] При проведенні службового розслідування було встановлено та зазначено в акті, зокрема, що старший майстер дільниці [PERSON] та майстер лісу [PERSON] зізналися про те, що було завезено з кварталів № 11 та № 16 лісопродукцію та лісопильню в с. Хоцьки. Разом з тим, допитана в якості свідків голова комісії [PERSON] показала суду, що з позивачем [PERSON] з приводу даних обставин вони не спілкувалися. Про обставину зізнання ним у завезенні лісопродукції сказав директор ДО „Лісове господарство „Білоозерське. Також, вони не спілкувалися і з начальником лісопильні в с. Хоцьки з питання хто завіз лісопродукцію. Доказів того, що при проведенні службового розслідування зясовувалися обставини щодо часу (дати) вчинення [PERSON] порушення службових обовязків, не надано. Профком ДО „Лісове господарство „Білоозерське надав згоду на звільнення [PERSON] із займаної посади за систематичне халатне та безвідповідальне виконання службових обовязків. [PERSON], який був повідомлений належним чином про засідання профкому, на засідання не зявився без поважних причин (а.с.173). Відповідно до наказу т.в.о. директора ДП „Лісове господарствоБілоозерське № 15/123к від 24 листопада 2015 року майстра лісу обходу № 7 [PERSON] за систематичне неналежне виконання службових обовязків ( розділ 2 Посадової інструкції), що призвело до нанесення шкоди лісу в розмірі 10859 грн. 70 коп., було звільнено із займаної посади за п.3 ст.40 КЗпП України . При ознайомленні з наказом [PERSON] не погодився з рішенням адміністрації, зазначив, що наказ є неправомірним та незаконним (а.с.7). Розділ два посадової інструкції майстра лісу передбачає його посадові обовязки ( всього 17 пунктів). Однак в наказі № 15/123к не конкретизовано, які ж саме зі своїх посадових обовязків [PERSON] неналежно виконував. Згідно наданих копій листів непрацездатності, позивач [PERSON] перебував на лікарняному з 05.08.2016 загалом до 07.11.2015. Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. У справах про поновлення на роботі обов'язок доведення правомірності звільнення працівника з ініціативи роботодавця покладається саме на роботодавця. Дана правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 09 грудня 2015 року в справі N 6-29962св15. Представники відповідача не надали належних та допустимих доказів, що саме з вини позивача [PERSON] було здійснено незаконну порубку ( з урахуванням дати виявлення лісопродукції на пилорамі (03.08.2015); факту перебування [PERSON] у відпустці з 01 по 28 липня 2015 року та відсутністю доказів прийняття ним після відпустки своєї дільниці). З врахуванням вищезазначеного, не конкретизації в наказі обовязків, які виконувалися позивачем неналежно, не зясування часу (дати) допущення ним невиконання обовязків; оскільки суд дійшов висновку про скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани, суд вважає, що наказ т.в.о. директора ДО „Лісове господарство „Білоозерське № 15/123к від 24 листопада 2015 року в частині п.2, яким [PERSON] звільнено з посади майстра лісу на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, є незаконним та підлягає скасуванню. При цьому, суд не бере до уваги позицію позивача та його представника щодо порушення строку накладення стягнення у виді звільнення в розумінні ч. 1. ст. 148 КЗПП України, оскільки, з врахуванням перебування позивача [PERSON] на лікарняних, він дотриманий. Відповідно до ч. 1 та ч. 7 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині поновлення його на посаді також підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Як вбачається з довідок ДО „Лісове господарство „Білоозерське № 16/72-382 від 18 грудня 2015 року та № 16/72-4 від 14 січня 2015 року посадовий оклад [PERSON] на посаді майстра лісу становив 2536 грн. 81 коп., його середньоденна заробітна плата згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року становить 140 грн. 93 коп. (а.с.119,120). Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 30299 грн. 95 коп. ( 215 днів х 140 грн. 93 коп.). В силу п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В силу ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд вважає, що впродовж тривалого часу відповідач своїми діями порушував трудові права позивача [PERSON], який був позбавлений можливості реалізувати своє право на працю. Звичайно, це вплинуло на його життєвий уклад, внесло негативні зміни в повсякденне життя та призвело до певних моральних страждань з цього приводу. Враховуючи обставини справи, ступінь моральних страждань позивача, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 2000 гривень, що буде справедливим та відповідатиме принципам розумності та виваженості. На підставі викладеного, відповідно до ст. 23 ЦК України, ст.ст.40, 147-149, 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial