Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, пені та 3% річних. Зазначало, що 19 липня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 46/МБ-043.07.1. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 6 000 дол. США. з кінцевим терміном повернення до 02 липня 2009 року. 19 липня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 46/МБ-043.07.1 від 19 липня 2007 року, відповідно до якого встановлена процентна ставка у розмірі 24 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 19 липня 2007 року. Посилаючись на те, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором у розмірі 1 739 дол. 76 центів США, заборгованість по процентам у розмірі 170 дол. 33 центи США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 477 614 грн. 72 коп., пеню за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 46 767 грн. 06 коп., 3% річних від суми простроченого кредиту по тілу кредиту у розмірі 1 961 грн. 76 коп., 3% річних від суми прострочених процентів у розмірі 191 грн. 38 коп., всього: 1 910 дол. 09 центів США та 526 грн. 534 грн. 91 коп., а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором, останній платіж відповідачем здійснено 26 лютого 2009 року. Згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків наступний платіж мав бути здійснений відповідачем 02 березня 2009 року, це означає, що при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його прав, у зв'язку з чим починається дія, встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку на звернення до суду з вимогою захисту своїх прав та інтересів. Отже, строк позовної давності закінчився 02 березня 2012 року. Також, відповідно до п. 3.4.4 договору граничною датою повного погашення заборгованості за кредитом є 02 липня 2009 року. Таким чином, навіть при обчисленні строку позовної давності з цієї дати, встановлений законодавством трирічний строк все одно пропущений. Позивач пропустив передбачений цивільним законодавством строк позовної давності. Жодних підстав для його поновлення немає, оскільки умови договору позивачу були відомі. Крім того, позивач неодноразово надсилав відповідачам листи з вимогою погасити заборгованість. Крім того, вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 526 534 грн. 91 коп., з яких: 477 614 грн. 72 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту, 46 767 грн. 06 коп. - пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту, 1 961 грн. 76 коп. 3% річних від суми простроченого кредиту по тілу кредиту, 191 грн. 38 коп. 3% річних від суми прострочених процентів є необґрунтованою та незаконною, оскільки позивач нараховує пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 03 січня 2008 року, хоча останній платіж по поверненню кредиту відповідач здійснив 26 лютого 2009 року. Сума кредиту за договором складає 6 000 дол. США, більшу частину якої відповідач сплатив. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості по кредитним коштам, тобто сума основного боргу становить лише 1 739 дол. 76 центів США. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У зв'язку з тим, що розмір заявленої позивачем пені більш ніж в 25 разів перевищує суму основного боргу та нарахований майже за 5-ти річний термін, дана позовна вимога є незаконною та такою, що не підлягає задоволенню, а розмір пені підлягає зменшенню відповідно до чинного законодавства та співрозмірності суми основного боргу (а.с. 75-76). Крім того, представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що строк позовної давності закінчився 02 березня 2012 року, граничною датою повного погашення заборгованості за кредитами є 02 липня 2009 року, встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк на звернення до суду пропущений, а тому жодних підстав для його поновлення немає (а.с. 72). Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 19 липня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 46/МБ-043.07.1 (далі - кредитний договір) (а.с. 8-10). Відповідно до умов зазначеного кредитного договору відповідачу було надано в кредит суму у розмірі 6 000 дол. США. Відповідно до пп. 2.7.1, 2.7.2, 2.7.3 кредитного договору розрахунок процентів за користування кредитами починається з дня зарахування сум кредитів на позичкові рахунки, відкриті банком для обліку заборгованості позичальника за кредитами, наданими в рамках цього договору, та здійснюється від сум зарахованих на позичкові рахунки кредитів. Проценти за користування кредитами нараховуються щомісячно, в останній робочий день місяця, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами, а крім цього - в строки повернення кредиту та сплати процентів, визначені в додаткових угодах та графіках (але не пізніше дати, вказаної в п. 3.4.4 цього договору), та в порядку, вказаному в них, виходячи із суми фактичної заборгованості на позичкових рахунках, які відкриті банком для обліку заборгованості позичальника, та процентних ставок, що встановлені в додаткових угодах. При розрахунку процентів враховується фактична кількість днів в розрахунковому періоді та фактична кількість днів поточному році. При розрахунку враховується перший день та не враховується останній день користування кредитом. Згідно п 3.4.4 кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю погасити заборгованість за кредитами не пізніше 02 липня 2009 року на рахунки банку, що вказані у додаткових угодах. Датою погашення заборгованості вважається дата зарахування грошових коштів на рахунки банку, що вказані у додаткових угодах. 19 липня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 46/МБ-043.07.1 від 19 липня 2007 року (а.с. 11-12). Згідно з п. 1 зазначеної угоди процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 24 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 19 липня 2007 року (а.с. 23-24). Відповідно до 1.1 договору поруки поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником. Згідно з п. 1.2 договору поруки поручитель засвідчив, що він ознайомлений та згідний з умовами кредитного договору: розмір кредиту - 6 000 дол. США, процентна ставка за користування кредитом - 24% річних; кінцевий строк погашення заборгованості за кредитним договором - 02 липня 2009 рік, відповідальність за порушення зобов'язань за кредитним договором - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та процентами. Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Відповідно до п. 3.1 договору поруки у разі прострочення поручителем терміну виконання зобов'язань, що передбачені пунктами 2.1 цього договору, поручитель сплачує банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченого платежу, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 26 грудня 2013 року складає 1 910 дол. 09 центів США еквівалент суми 22 710 грн. 97 коп., з яких: 1 739 дол. 76 центів США еквівалент суми 20 685 грн. 75 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 170 дол. 33 центи США еквівалент суми 2 025 грн. 22 коп. прострочена заборгованість по процентам (офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 25 червня 2014 року становить 100 дол. США - 1 189 грн. 21 коп.). Виходячи з наведеного, прострочена сума заборгованості по тілу кредиту та прострочена сума заборгованості по процентам підлягає стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем за період з 03 січня 2008 року по 26 грудня 2013 року нараховано 2 153 грн. 14 коп. 3 % річних, які підлягають стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі. Пунктом 3.4.6 кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та процентами сплатити банк пеню за кожний день прострочки від суми простроченої заборгованості в розмірі 2%. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Станом на 26 грудня 2013 року позивачем нараховано пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту за період з 03 січня 2008 року до 26 грудня 2013 року у розмірі 477 614 грн. 72 коп. та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за кредитним договором у розмірі 46 767 грн. 06 коп. Ураховуючи те, що позивачем у порушення норм ст. 258 ЦК України нараховано пеню понад один рік, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню пеня за один рік. Таким чином з відповідача - [PERSON] підлягає стягненню пеня за період з 01 січня 2013 року до 26 грудня 2013 року. Згідно з розрахунками позивача пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором за період з 01 січня 2013 року по 26 грудня 2013 року нарахована у розмірі 12 526 дол. 27 центів США, що у гривневому еквіваленті визначеному позивачем станом на 26 грудня 2013 року складає 100 084 грн. 90 коп. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за кредитним договором у розмірі 1 226 дол. 38 центів США, що у гривневому еквіваленті визначеному позивачем станом на 26 грудня 2013 року складає 9 798 грн. 78 коп., а разом 13 752 дол. 65 центів США, що у гривневому еквіваленті станом на 26 грудня 2013 року складає 109 883 грн. 67 коп. (а.с. 25-26). Позивачем нараховано пеню, виходячи з процентної ставки у розмірі 2% річних. Позивач просить стягнути солідарно зазначену суму пені з відповідачів, однак, як установлено судом, відповідно до п. 1.2 договору поруки № 46/МБ-043.07.1, укладеного 19 липня 2007 року встановлено те, що за порушення зобов'язань за кредитним договором встановлена відповідальність поручителя у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та процентами. Оскільки договором поруки встановлений інший розмір процентної ставки по пені, позивачем не обґрунтовано на підставі чого він просить стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно пеню, виходячи з процентної ставки у розмірі 2% річних, а не подвійної облікової ставки Національного банку України, як це встановлено договором поруки, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав про стягнення пені з [PERSON] на користь банку. Одночасно суд не приймає твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду, виходячи з наступного. Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Оскільки відповідно до п. 5.1 кредитного договору договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами, а при наявності простроченої заборгованості - і пені за несвоєчасне погашення кредитів, сплату процентів, зобов'язання за кредитним договором відповідачем - [PERSON] не виконане, а тому позивачем строк позовної давності не пропущено. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27 постанови № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Оскільки відповідачем не наведено обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про зменшення розміру неустойки, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України при вирішенні питання про визначення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 1 910 дол. 09 центів США заборгованості по тілу кредиту та процентам, з яких: 1 739 дол. 76 центів США заборгованості по тілу кредиту та 170 дол. 33 центи США заборгованість по процентам, 2 153 грн. 14 коп. 3 % річних за період з 03 січня 2008 року по 26 грудня 2013 року та стягнення з [PERSON] 109 883 грн. 67 коп. пені за прострочку виконання зобов'язань за кредитним договором за період з 01 січня 2013 року по 26 грудня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ «Родовід банк» підлягає стягненню судовий збір з [PERSON] у розмірі 124 грн. 32 коп. та з [PERSON] у розмірі 1 223 грн. 15 коп.

Outcome: partial