Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та стягнення грошової компенсації, мотивуючи позов по тим підставам, що з 2004 року сторони проживали разом як подружжя без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] . 14 листопада 2009 року сторони зареєстрували шлюб. З 2004 року по серпень 2016 року спільно проживали за адресою: [ADDRESS] . 10 листопада 2016 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області шлюб було розірвано. Вказує про те, що за час перебування у фактичних шлюбних відносинах неодноразово здійснювалось поліпшення житлових умов за вказаною адресою спільного проживання. Загалом за період спільного проживання було витрачено коштів на придбання обладнання, матеріалів та оплату робіт для покращень житлових умов у загальному розмірі 30216,03 грн. Так, в період з 2007 по 2014 роки було встановлено вікна батареї, котел, паркан. Крім цього, за вказаний період часу було придбано: телевізор марки «Самсунг»; телевізор марки «Старт»; телевізор марки «ВВК»; 4 дивани; пральну машину марки «Самсунг». Вказує, що за майже 12 років спільного проживання з відповідачем у спільну власність колишнім подружжям було придбано: меблевий гарнітур в кількості 3 одиниць; дивани (м`які меблі) в кількості 3 одиниць та 1 кухонний куточок; телевізор марки «Самсунг», телевізор марки «Старт» та телевізор марки «ВВК», всього 3 одиниці; пральна машина марки «Самсунг», 1 одиниця; холодильник, 1 одиниця; біотуалет; двухконтурний котел автономної системи опалення квартири проживання, 1 одиниця, та батарей опалення, 7 одиниць. Крім того, в цей же період головним чином коштом та зусиллями позивача в квартирі [ADDRESS] в трьох кімнатах, коридорі, кухні, у ванній кімнаті було зроблено капітальні ремонти, половина вартості яких, згідно вимог сімейного законодавства, підлягають відшкодуванню відповідачем, позаяк вказана квартира залишилась у власності відповідача. Також наголошує на тому факті, що позивачем було здійснено заміну у вказаній квартирі старих вікон на нові металопластикові євровікна в кількості 6 одиниць та встановлення двох міжкімнатних дверей в квартирі проживання. Крім того, вказує про те, що огорожу навколо вказаного будинку за означеною вище адресою, загальною довжиною 80 м позивач встановлював власним коштом. Стверджує, що у зв`язку з тим, що коштом та зусиллями позивача протягом довгого часу в період спільного проживання з відповідачем здійснювалося поліпшення житлово-побутових умов проживання в квартирі [ADDRESS] та дана квартира на праві приватної власності залишилася належати відповідачу, а відтак вигодонабувачем всіх поліпшень, виконаних позивачем, є відповідач, вважає за правомірне вимагати стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості зазначених вище ремонтно-бівельних та оздоблюваних робіт у розмірі 25 003,49 грн., з яких вартість котла та його установлення, а також батарей становиться 11 000 грн., встановленная огорожі - 20 000 грн., монтаж евровікон - 11 000 грн., вартість робіт з інвентаризації земельноі ділянки - 1 556,98 гр., та загальна вартість ремонтів кімнат квартири - 6 450 грн. (половина вартості буде становити 25 003,49 грн.). В подальшому в судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, як подружжя, без реєстрації шлюбу в період з 20.11.2004 року по 14.11.2009 року. Стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості обладнання, матеріалів та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у квартирі проживання за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 25003,49 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовну вимогу щодо визнання факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, як подружжя, без реєстрації шлюбу в період з 20.11.2004 року по 14.11.2009 року не заперечувала, в іншій частині позовних вимог просила відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши думку сторін по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, як подружжя, без реєстрації шлюбу в період з 20.11.2004 року по 14.11.2009 року. Даний факт сторонами не оспорюється. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження. 14 листопада 2009 року сторони зареєстрували шлюб. З 2004 року по серпень 2016 року спільно проживали за адресою: [ADDRESS] . 10 листопада 2016 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог абозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішеннясправи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, щопідтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Разом з тим, відповідно до положеньПостанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В судовому засіданні об`єктивно встановлений факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, як подружжя, без реєстрації шлюбу в період з 20.11.2004 року по 14.11.2009 року. За правилами cт. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Отже, від встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу залежить право заявника на виникнення у нього права спільної сумісної власності на майно, що було придбане в період спільного проживання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61СК Українив становлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Разом з тим, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем серед позовних вимог викладено майнову вимогу про відшкодування половини вартості обладнання, матеріалів та робіт, виконаних в квартирі [ADDRESS] . Зокрема, відшкодування половини вартості робіт з облаштування та ремонту квартири, де спільно проживали сторони, а саме здійснення ремонтних робіт у квартирі, встановлення паркану, а також придбання товарів, а саме: меблевий гарнітур в кількості 3 одиниць; дивани в кількості 3 одиниць та 1 кухонний куточок; телевізор марки «Самсунг», телевізор марки «Старт» та телевізор марки «ВВК», всього 3 одиниці; пральна машина марки «Самсунг», 1 одиниця; холодильник, 1 одиниця; біотуалет; двухконтурний котел автономної системи опалення квартири проживання, 1 одиниця, та батарей опалення, 7 одиниць. На підтвердження позовних вимог щодо стягнення половини вартості робіт з поліпшення житлових умов в квартирі, позивачем до суду надано копії видаткових накладних, товарних чеків, розписок з найменуваннями будівельних матеріалів, проте, у суду відсутні докази щодо використання саме цих матеріалів для здійснення ремонтних робіт в квартирі, де спільно проживали сторони. Разом з тим, згідно видаткової накладної № 3 від 08.10.2007, сторонами було придбано котел Micra 2-24 se, загальною вартістю 7108,93 грн., який був установлений в квартирі та використовується власником, а отже, половина його вартості - 3554, 46 грн. підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, враховуючи факт визнання відповідачем спільного проживання з позивачем у вказаний період, суд приходить до висновку про задоволення заявленої позовної вимог та визнає факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімє як подружжя без реєстрації шлюбу в період з 20.11.2004 року по 14.11.2009 року. Крім того, частковому задоволенню підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача половини вартості обладнання, матеріалів та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у квартирі проживання за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 3554,46 грн.

Outcome: partial