Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

позивач звернулася до суду 19 серпня 2015 року з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно їх доньки [PERSON], призначення її опікуном дитини та стягнення з відповідачів аліментів на утримання доньки. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона являється матір'ю відповідачки [PERSON], яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу відповідачі мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 07.08.2004 р. шлюб між відповідачами розірваний. Більше 10 років онука проживає з нею, позивачкою, та її чоловіком, та знаходиться на їх повному утриманні та піклуванні. Відповідачі усунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, зовсім не цікавляться дитиною, не виховують її, ухиляючись від утримання, не приймають ніякої участі у житті дитини, не турбуються про доньку та не проявляють батьківського піклування, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача. [PERSON] веде антисуспільний спосіб життя, зловживає алкоголем, продає речі з квартири. Відповідач [PERSON] ніколи не піклувався про фізичний та духовний розвиток доньки, витрат по утриманню дитини не несе. Тому позивачі просять позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON] [INFO], встановити опіку над дитиною, призначивши її, позивача, опікуном та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі по ? частці доходів (заробітку) з кожного. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягала на задоволенні своїх вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON]в судове засідання не з'явилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомили. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради [PERSON] вважає, що враховуючи наявні матеріали недоцільно позбавити батьківських прав [PERSON] у зв'язку з неможливістю встановлення його місцезнаходження та відсутністю на теперішній час достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради [PERSON]вважає, що враховуючи зібрані службою матеріали, не виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню по дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню та доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON]. Вислухавши позивача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7 - копії свідоцтв про одруження, народження), рішенням суду від 04 червня 2004 року шлюб між ними розірвано (а.с. 7 - копія виписки). Позивач [PERSON] являється бабусею [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва про одруження). Згідно характеристики Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 128 від 04.06.2015 р., мати [PERSON] - [PERSON] проживає окремо сама, від доньки відмовилась, про неї не піклується, не приймає участь у вихованні та навчанні, матеріально не допомагає, оскільки не працює, часто випиває, кілька разів приходила до школи у нетверезому стані (а.с. 10-11 - характеристика). Згідно характеристики Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР», підписаної сусідами, за час проживання дитини з 2005 року з бабусею [PERSON], батьки дівчинки не приділяли їй уваги, не приходили та не допомагали матеріально. Батько дитини жодного разу не бачив свою доньку з народження (а.с. 12 - характеристика). Вказану обставину підтверджує і довідка Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 128 від 03.08.2015 р., відповідно до якої [PERSON] за 4 роки навчання його доньки [PERSON] у школі № 128 жодного разу не з'являвся до закладу та ніякої участі у вихованні дитини не приймав (а.с. 13 - довідка). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суд вважає встановленим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не займаються вихованням доньки, не забезпечують її матеріально, не виявляють щодо неї батьківського піклування, не забезпечують дитину матеріально, не турбується про її духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи та показами свідків. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 03.12.2015 р. виконком вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] у зв'язку з неможливістю встановлення його місцезнаходження та відсутністю на теперішній час достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав. Згідно висновку виконкому Жовтневої районної у місті ради від 16.12.2015 р., враховуючи, що мати [PERSON] не виконує батьківських обов'язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток доньки, не готує її до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доньці доступу до культурних і інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, інтересах малолітньої дитини виконком вважає доціним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON], [INFO]. Враховуючи надані суду письмові докази, встановленим факт злісного ухилення відповідачів від виховання та утримання своєї дитини, суд вважає, що відповідачі повинні бути позбавлені батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Тому суд вважає, що вимоги щодо стягнення аліментів з відповідачів на утримання доньки підлягають задоволенню, оскільки на них покладено законом обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Однак вимоги в частині призначення позивачки опікуном дитини задоволенню не підлягають, оскільки опікуном може бути призначена позивач лише після встановлення дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, який встановлюється на засіданні виконкому відповідно до положень п. 35 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866. Пунктом 35 вказаної Постанови визначено, що після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім'ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу). Під час визначення форми влаштування в інтересах дитини мають бути враховані обставини, за яких дитина втратила батьківське піклування, її життєвий шлях, родинні зв'язки, наявність братів і сестер, контакти із соціальним оточенням, стан здоров'я, освіта, інші потреби. Відповідно до п. 22 Постанови, рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається виконавчим органом міської чи районної у місті ради за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Відповідно до частини 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особо, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. До суду не надходило подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуна.

Outcome: partial