Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що вона працював в ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» з 23.11.2011 р. Був звільнений 20.04.2015 року за угодою сторін. Починаючи з серпня 2014 року до моменту звільнення заробітна плата не сплачена, у зв»язку з чим утворилась заборгованість за період серпень 2014 р. квітень 2015 р., яка складає 3516,00 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 3516,00 грн.; зобовязати ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» при виплаті заборгованості нарахувати та сплатити суми компенсації та індексації на суму несвоєчасно сплаченої заробітної плати; стягнути з ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» на його користь компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку; стягнути з ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» на його користь моральну шкоду за затримку виплати належної заробітної плати в сумі 500,00 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, та законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 28.11.2011 року по 20.04.2015 року працював в ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод», що підтверджується записами трудової книжки серія БТ-ІІ № 1970944 №№ 30,31. Відповідно до запису № 31 в трудовій книжці, від 20.04.2015 р. [PERSON] був звільнений з ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» за домовленістю сторін згідно ст.36 п.1 КЗпП України, наказ № 23-к від 20.04.2015 року. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з серпня 2014 р. по квітень 2015 р. складає 3516,00 грн. Враховуючи наявність трудових відносин між сторонами, суд вважає, що саме відповідач повинен доводити факт повної та своєчасної сплати заробітної плати позивачу за час перебування у трудових відносинах. Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України\~роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.\~\~\~\~ Відповідно до ст. ст. 115, 116 Кодексу Законів про працю України заробітна плата повинна сплачуватись двічі на місяць. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать\~\~йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі несплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівнику сум у встановлені строки, зазначені в 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку або на момент розгляду справи в суді. Суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача середній заробіток по день винесення рішення. Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме по день винесення судового рішення по справі, слід зазначити, що відповідно до . 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100\~(далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.\~\~\~\~ Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.\~\~\~\~ З наданих відповідачем довідки та табелів обліку робочого часу вбачається, що останніми двома повними місяцями його роботи є лютий березень 2015 року. Суд звертає увагу, що згідно листа 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2015 році» відповідно до якого кількість робочих днів позивача з розрахунку за 2015 рік складав би: січень 20 днів, лютий 20 днів, березень 21 день, квітень 21 день, травень 18 днів, червень 20 днів, липень 23 дні, серпень 20 днів, вересень 22 дні, жовтень 22 дні, листопад 21 днів, грудень 16 днів. Таким чином, сума середньоденного заробітку складає (879,00 + 879,00)/(20+21)=42,88 грн. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку по дату ухвалення рішення, складає 185 (з травня 2015 р. по січень 2016 р.) робочих днів х 42,88 грн. = 7932,80 грн.\~\~\~\~ Таким чином, вимоги про компенсації за час затримки розрахунку при звільнені підлягають задоволенню частково по день ухвалення рішення, а саме в сумі 7932,80 грн. Відповідно до ч. 6\~ст. 95 КЗпП України\~заробітна плата підлягає iндексацiї у встановленому законодавством порядку. Порядок індексації регулюється\~Законом України "Про індексацію грошових доходів населення",\~Постановами Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за № 1078\~та\~від 20.12.1997 за № 1427. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі якщо має місце затримка виплати заробітної плати на кілька місяців індекс споживчих цін обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін, поділених на 100 відсотків. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» на користь позивача підлягає стягненню індексація за період з серпня 2014 року по квітень 2015 року. Крім того, позивач вказує, що несвоєчасна виплата заробітної плати призвела до моральних страждань та переживань, він та його сім'я були позбавленні нормального життєвого спілкування з близьким оточенням, та яку він оцінює в 500,00 грн. Відповідно до п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 зазначеної вище Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягали у не проведенні розрахунку при звільненні, позивачу заподіяно моральну шкоду. Визначаючи розмір компенсації суд враховує розмір заборгованості, значний проміжок часу між правопорушенням та зверненням до суду, обґрунтування самої моральної шкоди та з чого позивач виходив визначаючи розмір компенсації. Вирахування позивачем розміру моральної шкоди виходячи з мінімальної заробітної плати за кожен місяць затримки розрахунку не ґрунтується на нормах матеріального права. Враховуючи викладене та виходячи із засад розумності та справедливості суд вважає, що вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди підлягають задоволенню в сумі 500,00 грн.. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 грн. за вимоги майнового характеру та 487,20 грн. за вимоги немайнового характеру, що загалом складає 974,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial