Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд стягнути на її користь з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів відповідача у розмірі 55867,74 грн. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від від 20.05.2011 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З березня 2011 року по березень 2014 року відповідач належним чином не виконує рішення суду, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість із сплати аліментів у розмірі 11356,10 грн. Тому, просила суд стягнути із відповідача неустойку (пеню) за несплачені аліменти у розмірі 55867,74 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про зменшення розміру неустойки до 2000,00 грн. та розгляд справи без його участі. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 20 травня 2011 року було стягнуто з [PERSON] [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 (чверті) частини заробітку (доходу) батька, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 березня 2011 року і до її повноліття. Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за аліментами по виконавчому провадженні №291-05-14 боржника [PERSON], наданої відділом ДВС Нововоронцовського районного управління юстиції, заборгованість станом на 15 серпня 2014 року складає 11356,10 грн., яка на час розгляду справи є непогашеною. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти й періодично сплачував аліменти, що підтверджується наявним попередженням про кримінальну відповідальність та розрахунком заборгованості ВДВС Нововоронцовського РУЮ. Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 16.12.2015 року у справі №6-296 цс15, вбачається, що оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З урахуванням зазначеного, суд критично відноситься до розрахунків, наданих суду як позивачем так і відповідачем, оскільки загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню розрахований судом з 30 березня 2011 року по 24 березня 2014 року із відповідача на користь позивача, становить 3422,82 грн., а саме: з 30 березня 2011 року по грудень 2011 року - 641,18 грн.; з січня 2012 року по грудень 2012 року - 1252,69 грн.; з січня 2013 року по грудень 2013 року - 1241,65 грн.; з 01 січня 2014 року по 24 березня 2014 року - 287,3 грн. Разом з тим, доводи представника відповідача щодо спливу позовної давності, не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки в силу ст.20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139. Відповідно ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності його вини у несплаті аліментів у зв'язку із відсутністю коштів та доглядом за пристарілою матір'ю, оскільки за пристарілою матір'ю [PERSON] почав доглядати із 22.04.2012 року, а аліменти повинен був сплачувати із 30.03.2011 року, має у власності земельні ділянки, нерухоме та рухоме майно, крім того, згідно рішення апеляційного суду Херсонської області від 15.05.2014 року встановлено факт продажу спірного майна подружжя, отже відповідач отримував доход але аліменти не сплачував. Однак, суд звертає увагу на ті обставини, що відповідач [PERSON] на даний час не працює, доглядає за матір'ю, врахувавши майновий та сімейний стан відповідача, суд вважає, що розмір неустойки може бути зменшений до розміру 2000,00 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial