Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У грудні 2020 року представник позивача звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 15 672 грн. витрат понесених на лікування [PERSON] , 840,80 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, з [PERSON] на користь [PERSON] 15 672 грн. витрат понесених на лікування [PERSON] , 840,80 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що в зв`язку з хворобою рідного брата, [PERSON] , позивачем та її сім`єю на його лікування були здійсненні витрати, які просить стягнути з відповідачів, які доводяться померлому дітьми. Вказує, що в 1996 році [PERSON] було встановлено 2-гу групу інвалідності по загальному захворюванню. Захворювання з часом прогресувало та періодично загострювалося, що в сукупності зі зловживанням спиртних напоїв негативно вплинуло на стан його здоров`я та став потребувати постійного стороннього догляду. В період з 31.07.2013 року по 8.08.2013 року [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні № 1 КЗ «КМЛ ШМД» з діагнозом: Хронічний панкреатит в стадії загострення. Кіста голівки підшлункової залози. Больовий синдром. 15.10.2016 року стан [PERSON] значно погіршився і його було направлено до Кіровоградського обласного наркологічного диспансеру, де він перебував з діагнозом «Розлад психіки поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Стан відміни з делірієм, де змішаного генезу з когнітивними порушеннями і порушеннями функцій руху. Алкогольна кардіоміопатія. Хронічний алкоголізм. Набряк мозку. При вказаних захворюваннях [PERSON] не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, які йому надавала позивач. З вищевказаним діагнозом [PERSON] , без свідомості, перебуваючи у комі першого ступеню за домовленістю та на проханням позивача був переведений на лікування в КЗ «КМЛ ШМД» реанімаційне відділення, де знаходився в строк з 19.10.2016 по 08.11.2016 роки на лікуванні із захворюваннями, які зазначені в п. 6 виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 8602. Починаючи з 17.10.2016 року [PERSON] знаходився в комі першого ступеню. Перебуваючи без свідомості [PERSON] не міг самостійно забезпечувати себе ліками, їжею, про що повністю дбала позивач. Відповідачі ж жодного разу не відвідали свого батька в лікарні, не надавали йому матеріальної та будь-якої іншої допомоги спрямованої на забезпечення його потреб та належних умов для його одужання. 8.11.2016 року [PERSON] було переведено до терапевтичного відділення КЗ «КМЛ ШМД» для продовження лікування виразкової хвороби, резекції шлунку з приводу виразки по Більрот - II. Пептичної виразки (0,6 на 0,6 см.) гастроентеростомози з больовим синдромом асоційована з НР, полідефіцитної анемії середнього ступеня тяжкості, зниження маси тіла. ХОЗЛ. Пневмосклерозу, де він перебував в строк до 18.11.2016 року. Вказує позивач, що саме вона купувала всі ліки за власні кошти, що підтверджується наявністю у позивача оригіналів чеків на купівлю медичних препаратів, що збігаються з переліком та вартістю медикаментів і виробів медичного призначення, зазначених в листку лікарських призначень до медичної картки № 9924. в разі відсутності в аптеках необхідних лікарських препаратів, позивач після консультації з лікарем замінювала їх аналогом. За період лікування [PERSON] з 17.10.2016 року по 18.11.2016 позивачем було витрачено на лікування [PERSON] 14 450 грн. 31 коп. Придбання вказаних лікарських препаратів було вкрай необхідним для лікування [PERSON] , а тому витрати на лікування, які понесла [PERSON] являються розумними та необхідними для одужання [PERSON] . У серпні та вересні 2017 року позивач неодноразово телефонувала [PERSON] та колишній дружині свого брата [PERSON] , повідомляла про погіршення стану здоров`я [PERSON] , однак відповідач зі своєю матір`ю повідомили, що їх не цікавить стан здоров`я [PERSON] та допомога з їхнього боку надаватися не буде. 21.11.2017 року [PERSON] було госпіталізовано до КЗ «КМЛ ШМД» в ургентному (терміновому) порядку з діагнозом: облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок 2-3 ст. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Виразкова хвороба шлунку. Хронічний панкреатит. Незважаючи на проведене лікування, спрямоване на покращення стану [PERSON] виникли ускладнення у вигляді ангіонейропатії судин нижніх кінцівок. ДЄ 3 ст. Змішаного генезу. Інтоксикація. Загальний регідний синдром. Набряк головного мозку. Набряк легень. З 15.12.2017 року він перебував у комі 2-3 ступеню, що у взаємодії з іншими ускладненнями викликали смерть [PERSON] [INFO] . Під час перебування в лікарні з 21.11.2017 до 25.12.2017 року опікувалась, купувала ліки [PERSON] його сестра - [PERSON] оскільки перебуваючи в комі 2-3 ступеню [PERSON] без свідомості, пересуватися сам не міг, споживати їжу також не мав можливості. 15.12.2017 року позивач зателефонувала [PERSON] та повідомила про тяжкий стан [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. В цей же день позивач повідомила [PERSON] про смерть його батька. Зазначає, що в період з 21.11.2017 року по 25.12.2017 року [PERSON] купувала всі медикаменти за власні кошти, що підтверджується наявністю у позивача оригіналів чеків на купівлю медичних препаратів, що збігаються з переліком та вартістю медикаментів і виробів медичного значення, зазначених в листку лікарських призначень до медичної картки № 9708. За період лікування [PERSON] з 21.11.2017 року по 25.12.2017 року позивачем було витрачено на лікування [PERSON] 16 892 грн. 02 коп. Придбання вказаних лікарських препаратів була вкрай необхідна для лікування [PERSON] , а тому втрати на лікування, які понесла [PERSON] являються розумними і були спрямовані на швидке одужання [PERSON] . Вважає, що витрати які понесла [PERSON] на лікування свого брата [PERSON] є розумними, підтвердженими належними доказами, понесені не більш як за і роки до смерті [PERSON] та підлягають відшкодуванню на її користь за рахунок коштів спадкоємців [PERSON] та [PERSON] /т.с. 1, а.с. 5/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.01.2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання /т.с. 1, а.с. 84-85/. 10.02.2021 року від представника відповідачів на електронну адресу суду надійшли відзиви на позовну заяву, згідно яких вимоги не визнали, у їх задоволенні просили відмовити. Вказала, що відповідачі вважають, що даний позов є видуманим. Позивач в позові зазначає, що вона допомагала брату притримуватися дієти, готувала йому корисну їжу, давала поради з приводу лікування та підтримувала тісний родинний зв`язок. Представник відповідачів вказує, що дані обставини не відповідають дійсності, оскільки згідно виписок із медичної картки стаціонарного хворого та посмертного епікризи лікарські препарати купувалися за власні кошти хворого, а не за кошти позивача. Вважає, що із копій квитанцій наданих позивачем за період 26.11.2017 року по 24.12.2017 року не вбачається придбання лікарських препаратів для хворого [PERSON] , оскільки позивач працює у відділенні медичною сестрою анестезіологом та має доступ до аптек, де можна отримати чеки після купівлі лікарських препаратів /т.с. 1, а.с. 94-98, 99-104/. Представником позивача 02.03.2021 року через канцелярію суду подано відповідь на відзив, яким просить вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що факти вказані у відзиві на позов не відповідають дійсності, оскільки виписки із медичної картки № 8602 та посмертний епікриз взагалі не містять інформації з приводу купівлі лікарських препаратів, а містять дані про діагнози [PERSON] , його обстеження, призначене лікування та рекомендації після виписки (у медичній картці № 8602 та № 9924). Натомість, в додатках до кожної виписки із медичної картки містяться листи лікарських призначень та документ, який має назву: Перелік і орієнтовна вартість медикаментів та виробів медичного призначення. Саме в останньому документі зазначено, що медичні препарати купувались за власні кошти хворого, а не за рахунок коштів бюджету. Даний документ не підтверджує факт купівлі медичних препаратів, а лише містить перелік необхідних ліків та особу, за чий кошт вони купуються (чи то кошти особи, яка перебуває на лікуванні, чи то кошти державного бюджету). Лікуванням [PERSON] кожного разу займалась саме [PERSON] , вона і використовувала власні кошти для придбання ліків, оскільки [PERSON] знаходячись в комі не міг самостійно купували собі ліки, а до особистих коштів [PERSON] позивач доступу не мала. Пенсія [PERSON] складала 1 500 грн., яку він отримував особисто на руки та витрачав на власні потреби, і якої не вистачало навіть на продукти харчування та не забезпечення належного рівня життя [PERSON] . Вказує, що саме [PERSON] та всі медикаменти за власні кошти, що підтверджується наявністю у позивача оригіналів чеків на купівлю медичних препаратів, що збігаються з переліком та вартістю медикаментів і виробів медичного призначення, зазначених в листку лікарських призначень до медичної картки № 8602 та медичної картки № 9924 та до посмертного епікризу. Інколи, коли потрібні були терміново кошти, донька [PERSON] - [PERSON] приїжджала до лікарні та разом з [PERSON] купувала в аптеках необхідні [PERSON] медичні препарати. Той факт, що витрати понесені саме [PERSON] та членами її сім`ї підтверджується зазначенням прізвища та ім`я платника на чеках, що підтверджують купівлю медичних препаратів, коли був розрахунок картою. Відповідачами ж в свою чергу не надано жодного доказу, який би міг підтвердити факт понесення ними будь-яких витрат, пов`язаних з утриманням та доглядом [PERSON] , придбання йому продуктів харчування, медичних препаратів, ліків, утримання [PERSON] , приготування йому дієтичних страв. Посилання відповідачів на той факт, що [PERSON] працює в лікарні і має доступ аптек та може самостійно збирати не використані іншими особами чеки, не підтверджується жодними доказами та є припущеннями відповідачів. Кожен фіскальний чек, який додано до матеріалів справи на підтвердження позовних вимог, відповідає датам перебування [PERSON] на лікуванні та підтверджує купівлю саме тих лікарських препаратів, які містяться в листках лікарських призначень, які додані до виписок із медичних карток № 8602, № 9924 та посмертного епікризу /т.с. 1, а.с. 111-113/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.04.2021 року, за клопотанням представника позивача, витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. належним чином завірену копію спадкової справи за №53/2107 заведену після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; у товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр томотерапії» належним чином завірені копії актів виконаних послуг від 16.10.2015 року про проведення [PERSON] МРТ плечового суглобу та наданих послуг від 08.12.2015 року, що підтверджують факт проведення мультизрізової комп`ютерної томограми плечового суглобу; у ПрАТ «ВФ Україна» належним чином завірену інформацію щодо вхідних дзвінків в період з 01.10.2017 року по 25.12.2017 року по номеру [NUMBER] , який належав [PERSON] /т.с. 1, а.с. 140-141/. На виконання вимог ухвали суду від 20.04.2021 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. 10.06.2021 року, товариством з обмеженою відповідальністю «Український центр томотерапії» 15.06.2021 року , ПрАТ «ВФ Україна» 23.07.2021 року надано витребувані докази /т.с. 1, а.с. 147-192, 195-197, 199/. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.08.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /т.с. 1, а.с. 225-227/. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, просили задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що працює у КЗ «КМЛ ШМД». Лікування пацієнтів відбувається за рахунок бюджетних коштів та коштів хворих. Лікар виписує листи призначення з переліком ліків із зазначенням препаратів із бюджетних коштів та за кошти хворих, хворі, які перебувають у відділенні не ходять тому медсестри складають список ліків, які необхідно купити, передають його родичам хворого, а родичі придбають їх та відносять медичним сестрам. Оскільки [PERSON] працює у лікарні то при необхідності телефонували їй. Сина [PERSON] у відділенні реанімації бачила тільки декілька разів. Кожного дня бачила, як [PERSON] передавала ліки для [PERSON] , який самостійно не міг собі їх купувати. Крім того, [PERSON] у вільний від роботи час допомагала медичному персоналу у догляді за [PERSON] , приносила йому їжу та годувала. Допитаний в судовому засіданні свідок, зі сторони позивача, [PERSON] пояснив, що є чоловіком [PERSON] , яка з 2016 року почала активно доглядати та допомагати своєму брату [PERSON] . Брат дружини міг йти по вулиці, впасти внаслідок хвороби, його доводилось піднімати та вести додому. Діти [PERSON] в лікарні батька не відвідували, з приводу їх допомоги для батька не відомо. [PERSON] витратила на все лікування брата за 2016-2017 рік приблизно 80 000 грн., з їх спільного бюджету. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона працює лікарем анестезіологом в КЗ «КМЛ ШМД», де проходив лікування [PERSON] , який є братом [PERSON] працюючої з нею у відділенні медичною сестрою анестезіологом. Лікування відбувається за рахунок родичів пацієнтів. Лікар виписує листи призначення з переліком ліків. Ліки призначаються кожного ранку на один день. [PERSON] перебував в 2017 році у лікарні у важкому стані, де і помер. Під час перебування його у 2017 році у лікарні нікого з інших родичів не бачила. Ліки для [PERSON] приносила [PERSON] . Якщо в аптеці відсутні призначені лікарем препарати, вони можуть бути замінені на аналогічні, тому назва медичних препаратів, зазначених у листі призначення можуть не співпадати із тими, що зазначені у чеку, наданому позивачем, оскільки являються аналогами. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи (в тому числі копію спадкової справи), дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження /т.с. 1, а.с. 14/. Копією свідоцтва про одруження підтверджується факт зміни прізвища відповідача з [PERSON] на [PERSON] /т.с. 1, а.с. 15/. [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивач одружилась та змінила прізвище, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /т.с. 1, а.с. 16, 17/. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 26.12.2017 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Після його смерті відкрилась спадщина, для прийняття якої до приватного нотаріусу Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. звернулись відповідачі. В результаті звернення було заведено спадкову справу № 53/2017. Спадкоємцями першої черги, відповідно ст. 1261 ЦК України являються діти померлого, [PERSON] та [PERSON] . 28.12.2017 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та 30.01.2018 року [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиної С.С. із заявами про прийняття спадщини після смерті батька та брата [PERSON] . У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до статті 1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття таких витрат є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , про що зазначається позивачем та не заперечується відповідачами. В період з 31.07.2013 року по 08.08.2013 року [PERSON] проходив лікування в поліклінічному відділенні №4 КЗ «Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда» з діагнозом хронічний панкретит в стадії загострення. Кіста головки підшлункової залози. Больовий синдром, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 6659. Як вбачається із матеріалів справи померлий [PERSON] знаходився на лікуванні в КЗ «КМЛ ШМД» в період з 19.10.2016 року до 08.11.2016 року та з 08.11.2016 року до 18.11.2016 року. Так, [PERSON] з 19.10.2016 року до 08.11.2016 року перебував на лікуванні з діагнозом, який зазначений в п. 6 виписки із медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного відділення № 8602 комунального підприємства «КМЛ ШМД» /т.с. 1, а.с. 21/. В додатках до вищевказаної виписки із медичної картки в матеріалах справи містяться листи лікарських призначень за дні перебування [PERSON] в лікарні та "Перелік і орієнтовна вартість медикаментів та виробів медичного призначення, використаних для лікування хворого [PERSON] , медична карта стаціонарного хворого №8602". Зазначено, що за власні кошти хворого придбано ліків на загальну суму 2 802,70 грн. /т.с. 1, а.с.22-49/. З 08.11.2016 року до 18.11.2016 року [PERSON] продовжив лікування в КЗ «КМЛ ШМД» виразкової хвороби, резекції шлунку з приводу виразки по Більрот - II. Пептичної виразки (0,6 на 0,6 см.) гастроентеростомози з больовим синдромом асоційована з НР, полідефіцитної анемії середнього ступеня тяжкості, зниження маси тіла. ХОЗЛ. Пневмосклерозу, що пітверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №9224 /т.с.1, а.с. 50/. За інформацією зазначеною в Переліку і орієнтовної вартості медикаментів та виробів медичного призначення, використаних для лікування хворого [PERSON] , медична карта стаціонарного хворого № 9224 за власні кошти хворого придбано ліків на загальну суму 4 081,95 грн. /т.с. 1, а.с. 51/. У період з 21.11.2017 по 25.12.2017 [PERSON] був госпіталізований в КЗ «КМЛ ШМД». Згідно посмертного епікризу [PERSON] , знаходився в ВГХ з 21.11.2017 року по 25.12.2017 року- 34 л/дні, заключний діагноз: основний- загальний атеросклероз судин з переважним враженням судин головного мозку і нижніх кінцівок, фонове- психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни, ускладення- ангіонеропатія судин нижніх кінцівок, ДЄ 3 ст. змішаного ґенезу., інтоксикація, загальний регідний синдром, набряк головного мозку, кома 2-3 ст. Гостра серцево- судина недостатність, набряк легень, супутній- виразкова хвороба шлунку ( стан після резекції по Більрот 2), демпінг синдром, хронічний пенкреотит, хронічний гепатит, хронічний бронхіт в стадії загострення, емфізема легень /т.с. 1, а.с. 62/. На підтвердження проведеного лікування [PERSON] стороною позивача до матеріалів справи долучено листи лікарських призначень за дні його перебування в лікарні /т.с.1, а.с. 63-67/. Згідно Переліку медикаментів та виробів медичного призначення, завіреного зав. відділенням КЗ «КМЛ ШМД», хворим [PERSON] за власний кошт придбано орієнтовною ціною - 9 092 грн. 67 коп., що є додатком до медичної карти № 9708 /т.с.1, а.с. 62- зворотня сторона/. Представник відповідачів звертала увагу суду на те, що згідно виписок із медичної картки стаціонарного хворого та посмертного епікриза лікарські препарати купувалися за власні кошти хворого. Даний документ дійсно не підтверджує факт купівлі медичних препаратів, а лише містить перелік необхідних ліків та особу, за чий кошт вони купувались. Позивач [PERSON] зазначає, що все лікування [PERSON] проводила за власні кошти. На підтвердження факту понесення саме нею витрат на лікування [PERSON] було надано копії чеків про придбання медикаментів за період з 17.10.2016 року по 18.11.2016 року на суму 14 450 грн. 31 коп. та з 21.11.2017 року по 25.12.2017 року на суму 16 892 грн. 02 коп., тобто не більш як за три роки до смерті [PERSON] . Аналіз наданих до суду стороною позивача чеків свідчить про те, що придбані ліки 16.10.2016 року, 17.10.2016 року та 18.10.2016 року не підтверджені епікризом та відсутнє призначення лікаря /т.с. 1, а.с. 52-61, 68-76/. Чеки від 19.10.2016 року на суму 582,13 грн., від 20.10.2016 року на суму 369,60 грн., від 26.10.2016 року на суму 196,85 грн., від 07.12.2017 року на суму 279,50 грн., від 21.12.2017 року на суму 579,57 грн. суд приймає, як такі що підтверджують їх придбання позивачем та відповідають переліку ліків зазначених в листах призначення за вказані дати /т.с. 1, а.с. 23, 26, 37-38, 54, 57, 65-66, 70, 74, 126/. Чек від 15.12.2017 року на суму 417,50 грн. при розрахунку банківською картою із зазначенням їх купівлі саме позивачем не підтверджений листом призначення із переліком ліків за вказану дату, а тому судом не може бути прийнятий /а.с. 72, 126/. Крім того, судом не можуть бути взяті до уваги чеки від 21.10.2016 року на суму 966,24 грн., від 21.10.2016 року на суму 922,80 грн., від 22.10.2016 року на суму 1 037,95 грн., від 23.10.2016 року на суму 1 138,04 грн., оскільки оплату здійснено [PERSON] /т.с. 1, а.с. 126/. З інших наданих позивачем чеків суд вважає неможливо встановити, що саме позивачем витрачено кошти на придбання ліків для лікування хворого [PERSON] . Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний суд у постанові від 02.10.2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача». Показання свідків, тільки свідчать про те, що останні підтвердили обставини щодо перебування [PERSON] на лікуванні в період 2016-2017 років, порядок призначення лікування, щоденне надання позивачем ліків для [PERSON] , однак обставин, які б свідчили про придбання саме позивачем ліків суду не повідомлено. Доводи позивача про те, що на лікування [PERSON] було витрачені саме її кошти за період з 17.10.2016 року по 18.11.2016 року в сумі 14 450 грн. 31 коп. та з 21.11.2017 року по 25.12.2017 року в сумі 16 892 грн. 02 коп. не підтверджено належними доказами. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень сторони позивача та відповідача, показань свідків, суд приходить до висновку, що позивач частково довела той факт, що саме вона здійснила витрати на придбання ліків на підставі чеків від 19.10.2016 року на суму 582,13 грн., від 20.10.2016 року на суму 369,60 грн., від 26.10.2016 року на суму 196,85 грн., від 07.12.2017 року на суму 279,50 грн., від 21.12.2017 року на суму 579,57 грн. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] в частині обов`язку інших спадкоємців відшкодувати витрати на лікування [PERSON] є частково доведеними та підлягають задоволенню частково в розмірі 1003 грн. 83 коп. понесених витрат з кожного. При цьому суд відмовляє у задоволенні решти витрат, як непідтверджених належними та допустимими доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 2 007,65 грн. : 2 = 1 003 грн. 83 коп., тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 53,86 грн. (1 003,83 грн. х 100 % : 15 672 грн. х 840,80 грн.) та з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 53,86 грн. (1 003,83 грн. х 100 % : 15 672 грн. х 840,80 грн.).

Outcome: partial