Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області на корить позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], із 500 грн. до 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2013 року із відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного рішення суду був виданий виконавчий лист, який був направлений за місцем роботи боржника. У 2013 році виплати припинилися в звязку із звільненням відповідача з роботи. На даний час місце його роботи невідоме, аліменти він сплачує нерегулярно, внаслідок чого виник борг. У липні 2017 року були внесені зміни до законодавства, відповідно до яких розмір аліментів, що сплачуються на дитину, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини такого віку, як донька сторін, з 01 січня 2019 року становить 2027 грн. На даний час донька потребує значно більшого догляду та матеріальних затрат, значно зросли ціни на продукти харчування та збільшився прожитковий мінімум. Позивач працює, однак коштів на нормальне повноцінне утримання дитини не вистачає До суду позивач [PERSON] не з»явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, повідомлений у встановлений ЦПК України спосіб шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади, відзиву на позов не надіслав. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~ Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 24 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва (актовий запис № 228) (а.с.5). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.6-7). Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії 1-БК № 145442 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі (а.с.4). \~ \~ \~ \~Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2013 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Було вирішено стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2013 року і до повноліття дитини (а.с.5). На виконання вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист (а.с.18). Згідно довідки Шевченківського райвідділу ДВС № Дв/3, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів з 02.10.2013 по 30.11.2018 в розмірі 30967 грн. 74 коп. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 1384 від 27 червня 2018 року позивач має наступний склад сімї : -донька [PERSON], [INFO] (а.с.19). Згідно довідки виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 06 червня 2018 року позивач працює на посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг і її середньомісячна заробітна плата становить 6420 грн. 67 коп. (а.с.12). Неповнолітня [PERSON] навчається в Переяслав-Хмельницькій ЗОШ І ступеня № 6, відвідує різні гуртки, мовну школу та спортивну секцію ( а.с. 13-17). Суд приймає до уваги подані позивачем докази та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами сімейного законодавства щодо обовязку батьків утримувати неповнолітніх дітей та їх правом на зменшення чи збільшення розміру стягуваних аліментів у передбачених законом випадках. Відповідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дані положення Закону також враховані в роз'ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення здоров'я дитини та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2027 гривень з 01 січня 2019 року. Положеннями ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Дослідивши подані сторонами докази суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що зміни в законодавстві в частині збільшення мінімального розміру аліментів відносяться до інших випадків, як підстав зміни розміру аліментів, про які зазначено в ч. 1 ст. 192 СК України. Отримання аліментів в меншому розмірі, ніж законодавчо визначено, є порушенням прав дитини. Разом з тим, будь-яких інших законодавчо встановлений підстав для збільшення розміру аліментів позивач не навела. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, а саме можливість збільшити розмір аліментів до мінімально встановленого розміру 50 відсотків прожиткового мінімуму Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». В силу ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 12, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: partial