Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що згідно укладеного кредитного договору №003-15249-151007 від 15.10.2007р. [PERSON] отримала від банку кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, на картковому рахунку [NUMBER], на загальну суму 30 000,00грн., з встановленням кредитного ліміту на платіжній картці в сумі 3 000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,9% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як зазначає позивач, держатель картки зобов'язаний щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, та всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. За твердженням позивача, відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, а тому, станом на 03.01.2014р., має заборгованість - 14 023,83грн., в тому числі: 3 699,35грн. - тіло кредиту; 3 977,68грн. - заборгованість за відсотками; 6 346,80грн. - заборгованість за комісіями, що і спонукало позивача на звернення до суду з даним позовом. Відповідачка надала суду письмові заперечення проти позову, в яких стверджувала, що шляхом щомісячної сплати, в період з 1 по 10 число, з листопада 2007 року по липень 2010 року нею було сплачено 12 113,00грн. На думку відповідачки, посилання позивача, про невиконання нею зобов'язань належним чином, на її думку, є безпідставним, оскільки банком не надано документальних підтверджень, що їй направлялись належним чином оформлені повідомлення про існування заборгованості. Як зазначає відповідачка, позивач не надав суду доказів, чому саме він звертається до суду з позовом лише 14.03.2014р., так як «питання їхніх розрахунків по договору припинилося саме з боку позивача з липня 2010 року», так як 04.06.2010р. вона звернулась письмово, направивши поштою листа до позивача, із заявою про надіслання звіту про погашення заборгованості по кредиту, хоча відповідно до п.3.12 (договору), банк щомісячно до 5 числа повинен формувати виписки, в якій відображається рух коштів на рахунку. За твердженням відповідачки, лише один раз банк виконав вказаний пункт договору та надіслав виписку - в липні 2008 року, і більше банком Виписки не направлялись, а на її відправлену заяву банком було надіслано відповідь у вигляді таблиці, яка не відповідала ні формі виписки ні самій складовій виписки, по якій можливо було б звичайній людині з'ясувати стан свого рахунку та всіх необхідних платежів. 12.07.2010р. вона знову звернулась з листом-заявою до банку, про незгоду з відповіддю банку, зазначивши також, що нею сплачено до банку суму в розмірі 5 250,00грн., після того, коли в момент закриття кредитної картки вона отримала чек з банкомату про заборгованість по кредиту у сумі 3 589,48грн., тобто нею виконані умови п.3.15 договору. Банк на її заяву не відреагував, а звернувся до суду лише після спливу більше трьох років, тобто пропустивши строк позовної давності. Крім того, банк, на думку позивачки, не дотримується вимог п.2 ст.13 Цивільного кодексу України, і своє право ставить в пріоритет її праву, нехтуючи виконання п.3.12 Договору. Також в позові банк посилається на умови договору, де чітко зазначається про існування Правил, а «що таке Правила та від коли вони з'явилися та до чого прирівнюються банком не зазначається і в додатках як докази банк не надав копію невідомих Правил». За твердженням відповідачки, відповідно до п.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є - договори та інші правочини. Чи є ті невідомі Правила правочином, чи є вони договором суд з'ясувати не зможе, і оскільки її підпис та печатка банку стоять тільки на Договорі, а Правила нею не підписувалися, а тому, на її переконання, обґрунтованого доказу того, що у неї (відповідачки) виникла заборгованість у порушенні Договору позивачем не доведено, а отже в задоволенні позову слід відмовити. /ар.сп. 45-46 / Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи без її присутності, а тому справа розглянута у її відсутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 4 / Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, стверджуючи про повне погашення нею кредиту, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях, однак пояснила, що із-за матеріальних труднощів, пов'язаних з тимчасовою втратою роботи, вона дійсно допускала порушення строків сплати за кредитним договором. Заслухавши пояснення відповідачки та дослідивши всі подані сторонами докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного: згідно договору №003-15249-151007 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 15.10.2007р., доданих до неї документів (тарифів на обслуговування платіжних карток Visa Classic, анкети клієнта-фізичної особи, паспорту позичальниці та Статуту ПАТ "Дельта Банк" і свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи), Банк надав відповідачці кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, на картковому рахунку [NUMBER], на загальну суму 30 000,00грн., з встановленням кредитного ліміту на платіжній картці в сумі 3 000,00грн., під зобов'язання його повернення, на строк до повного його виконання, зі сплатою 29,90% річних; /ар.сп. 5-12, 15-16 / відповідно до п.3.6, 3.7, 5.4 вказаного договору та тарифів, держатель картки, тобто позичальниця, зобов'язана щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, здійснювати погашення заборгованості, у вигляді обов'язкового мінімального платежу, а у разі порушення строків сплати заборгованості сплачується пеня, а у випадку недозволеного овердрафту сплачується 90,0% річних; /ар.сп. 5-7 / п.5.2 зазначеного договору визначено, що він набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання сторонами договору зобов'язань по ньому; /ар.сп. 6 / в наданому розрахунку ціни позову позивач стверджує, що станом на 03.01.2014р. заборгованість по договору №003-15249-151007 від 15.10.2007р склала 14 023,83грн., в тому числі: 3 699,35грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 3 977,68грн. - заборгованість за відсотками; 6 346,80грн. - заборгованість за комісіями; /ар.сп. 13-14 / із розрахунку ціни позову, наданих відповідачкою копій банківських квитанцій про внесені нею платежі та виписки по рахунку від 14.06.2010р. вбачається, що до вересня 2008 року позичальниця виконувала свої обов'язки по договору належним чином, тобто здійснювала платежі щомісячно у визначені терміни, однак в подальшому допускала порушення строків сплати, а з червня 2010 року припинила будь-які платежі; /ар.сп. 13-14, 28-37 / ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу; згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно; ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення; ч.1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його в строк, передбачений договором; відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, позовні вимоги, в частині стягнення безпосередньо заборгованості за кредитом (тіла кредиту) - 3 699,35грн. та заборгованості за відсотками - 3 977,68грн., на думку суду, підлягають задоволенню, оскільки відповідачка, отримавши кредитні кошти від банку, не повернула їх повністю, а тому порушила взяті на себе зобов'язання. Водночас, позовні вимоги, в частині стягнення заборгованості за комісіями - в сумі 6 346,80грн., на переконання суду, підлягають частковому задоволенню - в розмірі 1 000грн., так як її розмір майже в два рази перевищує розмір безпосередньої кредитної грошової суми та з урахуванням матеріальних труднощів відповідачки, пов'язаних з втратою роботи, тобто інших обставин, які мають істотне значення для справи. З огляду на викладене, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідачки, складає 8 677,03грн., в тому числі: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 3699,35грн.; заборгованість за відсотками - 3977,68грн.; заборгованість за комісіями - 1 000,00грн. Натомість, твердження відповідачки про невиконання позивачем п.3.12 договору №003-15249-151007 та пропуск строку давності, із-за її заяв від 04.06.2010р. та від 12.07.2010р., суд змушений відхилити, оскільки у вказаному пункті договору передбачено надання банком виписки, про рух коштів на рахунку, в паперовій формі лише на вимогу позичальника, тобто відповідачки, що банком і було зроблено, а закриття карткового рахунку за заявою позичальника договором не передбачено, виходячи з того, що відповідно до п.5.2 договору він набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання сторонами зобов'язань./ар.сп. 6, 39-40, 45-46,56-60 / Окрім цього, посилання відповідачки на відсутність Правил здійснення операцій за картковими рахунками, суд змушений залишити поза увагою, оскільки п.5.1 договору встановлено, що з підписанням договору позичальник засвідчує про своє ознайомлення з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі вказаного договору, тобто при укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, з положень якої вбачається, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. /ар.сп. 6 / Також, висловлені відповідачкою невдоволення стосовно дій банку, щодо пріоритетності свого права та нехтування її правами, суд не може взяти до уваги, оскільки вона, вважаючи нарахування по договору несправедливими, із-за чого з червня 2010 року припинила будь-які платежі, до суду з позовом про розірвання договору не зверталась. /ар.сп. 46 / Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 151,03грн. На підставі ст.ст.526, 549, 551 ч.3, 612 ч.1, 1049 ч.1, 1054 ч.1 Цивільного Кодексу України, та

Outcome: partial