Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 червня 2011 року шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області. Від шлюбу у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до виконавчого листа № 2-3919/11 виданого 30.06.2011 року Великомихайлівським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмір ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме до досягненню дитини повноліття, тобто [INFO] починаючи з 25.05.2011 року. Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у відділі виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області і за підрахунку відділу, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів відповідно до розрахунку заборгованості на загальну суму 6040.03 за період з 25.05.2011 року по 01 липня 2013 року. Відповідач ухиляється від сплати аліментів та заборгованості по аліментах, саме з його вини і утворилась заборгованість. Загальна сума заборгованості по аліментам та пені, яка підлягає виплаті становить заборгованість по аліментах 8693,26 грн. + пеня 2615,67 грн. = 11308,93 грн. Тому позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментах в розмірі 8693,26 грн. та пеню за несвоєчасну виплату аліментів в розмірі 2615,67 грн. Загальна сума заборгованості 11308,93 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просить суд слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (судової повістки) від 28.03.2014 року, також розпискою від 05.04.2014 року, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних обставин: В матеріалах справи наявне рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 червня 2011 року, згідно якого шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON], зареєстрований 28 травня 2009 року відділом РАЦС Великомихайлівського РУЮ Одеської області, актовий запис №15 - розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції 31 липня 2013 року, за [PERSON] рахується заборгованість по аліментах станом на 31.07.2013 року 899.68 + 1419.85 + 3720.50 = 6040.03 грн. Також в матеріалах справи наявний виконавчий лист виданий Великомихайлівським районним судом Одеської області від 14.06.2011 року, згідно якого з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмір ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме до досягнення дитини повноліття, тобто [INFO] починаючи з 25.05.2011 року. 15.02.2012 року відділом державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції Одеської області, відкрито виконавче провадження ВП № 31267830 на підставі виконавчого листа № 2-319/11, виданого 30.06.2011 року Великомихайлівським районним судом Одеської області. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дочки за рішенням суду від 14.06.2011 року, однак як встановлено в судовому засіданні та підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, у відповідача є заборгованість по аліментам, та як він сплачував аліменти нерегулярно та не в повному обсязі. Відповідно до ст.195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Статтею 196 Сімейного кодексу України, передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідальність за несвоєчасне виконання аліментного зобов'язання спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв'язку із затримкою їх сплати. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року №3, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом, з огляду на зазначене, не встановлено обставин, які б свідчили про те, що заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин. Суд вважає, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, оскільки він є працездатним і мав можливість на протязі 2011-2014 років сплачувати аліменти на дочку в повному обсязі, проте усвідомлено та навмисно їх не сплачував. Необхідно також враховувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року по справі №6-81цс13, в якій міститься висновок про те, що оскільки зобов'язання по сплаті аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1 статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, на протязі якого кожне з цих зобов'язань повинно бути виконане, і з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожний місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Суд погоджується з розрахунком позивачки пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 2615,67 грн. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та безпідставні, оскільки є судове рішення щодо стягнення аліментів, яке набрало законної сили та яке вже виконується в примусовому порядку. Тому на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON], [INFO] за період з 25.05.2011 року по 31.12.2013 року у розмірі 2615,67 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то він стягується з відповідача в дохід держави, враховуючи зазначене вважаю, за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: partial