Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] . 09.09.2019 року звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах [PERSON] та малолітнього [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», предметом якої є стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. завданої внаслідок смерті її чоловіка на виробництві у розмірі 834600,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Як на підставу позову представник позивача посилається на те, що позивач є сином [PERSON] , який помер [INFO] внаслідок нещасного випадку під час виконання своїх трудових обов`язків. Смертю батька йому завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: [PERSON] втратив свого рідного батька коли йому виповнилося всього один рік та вісім місяців. В п`ятирічному віці Позивач, дізнавшись про смерть батька, зазнав сильного емоційного та психологічного потрясіння. На сьогодні Позивач позбавлений батьківського спілкування, турботи та любові рідного батька. Після загибелі батька, нормальні життєві зв`язки [PERSON] були знищенні, він постійно відчуває почуття туги та самотності і до теперішнього часу не може оговтатись від осягнутого його лиха, досі перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про батька постійно переслідують його. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Позивач вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди, якій підлягає стягненню з Відповідача на його користь становить 834600,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначила, що акти та накази ПАТ «ПГЗК» за даним нещасним випадком не оскаржувались, вина потерпілого є визнаною, нещасник випадок стався виключно через недотримання ним вимог інструкції та порушення вимог безпеки, а отже наявність вини відповідача відсутня повністю, тому не має підстав для стягнення з нього шкоди. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували ступінь моральних страждань або змін у способі звичного життя позивача. Заслухавши думку сторін, дослідивши позовну заяву (а.с.2-9), відзив з додатками (а.с.61-113), а також матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив наступне: Так, судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , який працював електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування (працюючий у кар`єрі) Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та 14 травня 2015 року під час виконання своїх трудових обов`язків в кар`єрі на горизонті -150м блоку -150/-165м північного борта кар`єра, в маркшейдерських вісях Х: 116-112, Y: 81-85, в «проміжному пункті приключення» (далі - ППП) господарський №221 гірничої дільниці з видобутку руди №2 рудоуправління ПАТ «ПІВДГЗК», внаслідок нещасного випадку - помер. Смерть [PERSON] настала під час спроби відключення вхідного високовольтного кабелю в ППП господарський №221, який знаходився в кар`єрі на горизонті -150м блоку -150/-165м північного борта кар`єра, в маркшейдерських вісях Х: 116-112, Y: 81-85, гірничої дільниці з видобутку руди №2 рудоуправління ПАТ «ПІВДГЗК», внаслідок чого він був смертельно травмований електричним струмом. Згідно Акту №3 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затвердженого 01 липня 2015 року, причинами нещасного випадку є: -невиконання [PERSON] вимог інструкцій з охорони праці (основна причина); -невиконання енергетиком гірничої дільниці з видобутку руди №2 рудоуправління ПАТ «ПГЗК» [PERSON] посадових обов`язків (супутня причина). Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування даного нещасного випадку від 30.06.2015 року, комісія прийшла до висновку, що причинами настання нещасного випадку на підприємстві стали безпосередньо дії [PERSON] та бездіяльність [PERSON] , як посадової особи ПАТ «ПГЗК». Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Пункт 2 частина 2 статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України. У зв`язку із загибеллю батька, позивач відчуває почуття туги та самотності і до теперішнього часу не може оговтатись від осягнутого його лиха, досі перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про батька постійно переслідують його. Отже, судом достовірно встановлено, що смертю батька, який загинув на робочому місці з вини відповідача, позивачу завдано моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивача, те, що ці страждання у нього довічні, ступень вини відповідача, з винних дій та бездіяльності посадових осіб якого і загинув батько позивача. Суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4. Суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивач від загибелі свого батька. При цьому, суд вважає, що визначена позивачем сума моральної шкоди є завищеною та не доведеною і на думку суду сума такої шкоди має бути визначена у розмірі 200 000 грн. Також, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 2000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial