Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітнього, [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач проживає окремо від дитини, участі у його вихованні та утриманні не приймає, позивачка з посиланням на те, що відповідач є приватним підприємцем та має значний дохід, просила стягнути з нього щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі 3500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку по досягненню сином повноліття, з проведенням щорічної індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2020 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачк [PERSON] будучі належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] вимоги позивачки визнав частково та на надав суду відзив на позов, в якому послався, на те що у зв`язку із незадовільним станом здоров`я з 28 січня 2019 року припинив підприємницьку діяльність. Тому розмір аліментів про який просить позивач для нього є завеликий. Просив зважати, що відносини із сином підтримує, кожного року їде з ним на відпочинок, розраховується за його покупки та по мірі можливості допомагає матеріально. Посилаючись на те, що на його утримання знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, згоден на сплату аліментів на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1200 грн. щомісячно. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони по справі (а.с.04). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вищенаведені норми законодавства перш за все зводиться до того, що утримання дитини по досягнення нею повноліття є обов`язком батьків. Судом встановлено та не оспорюється відповідачем, що неповнолітній [PERSON] проживає з позивачкою, окремо від відповідача. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дитини, то в межах заявлених позивачкою вимог за рішенням суду з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Нормою ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого а нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги, що на день розгляду справи судом не здобуто ніяких даних про те що відповідач працює та сама позивака у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, то такі вимоги позивачки підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, дитини та відповідача. Як вбачається з повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, відповідач [PERSON] 28 січня 2019 року припинив підприємницьку діяльність. Відповідач [PERSON] є також батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження останніх. За вищевказаних обставин, з урахуванням встановленого законодавством обов`язку по утриманню дітей як матір`ю так і батьком, враховуючи вік дитини та пов`язане з цим розмір коштів потрібних на його утримання, з огляду на працездатний вік сторін, зокрема відповідача, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивачки, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утриманні сина в розмірі 1500 грн. Водночас щодо проведення індексації аліментів слід зазначити про наступне. Так, частина друга статті 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Закон відповідно до якого провадиться індексацію аліментів є Закон України "Про індексацію грошових доходів населення". Статтею 2 вказаного закону визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі є об`єктом індексації грошових доходів населення. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України гарантовано кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ч.1 ст.5 ЦПК України). Отже, сукупність наведених вимог законодавства зводяться до того, що особа має право на захист свого права, в даному випадку одержувач аліментів на індексацію аліментів, за умови що таке право про яке йдеться у ч.2 ст. 184 СК України порушено. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено правило згідно з якою, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки позивачкою не надано доказів того, що має місце порушення індексації аліментів визначеного судом у твердій грошовій сумі, то відповідно така вимога позивачки наразі є зайвою. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial