Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що відповідач є батьком двох їх спільних дітей: [PERSON], [INFO], яке ще не досягла повноліття, та [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Позивач вказує у позові, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. [PERSON] на даний час навчається на денному відділенні Вінницького медичного коледжу ім. акад. [PERSON], строк навчання до 30.06.2018, у звязку із чим потребує матеріальної допомоги, незважаючи на те, що вона вийшла заміж. Окрім того, [PERSON] є інвалідом 3 групи (інвалідність з дитинства), що також потребує додаткових витрат. З січня 2018 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, останній добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, має постійний дохід (заробітну плату), також отримує пенсію по інвалідності, інших аліментних зобовязань не має, отож є фінансово спроможним та має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Вона, [PERSON], хоча й працює, однак отримуваний нею дохід не дозволяє забезпечити належного рівня життя їх неповнолітньої та повнолітньої доньки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття, та закінчення навчання [PERSON] В межах визначеного судом строку відповідачем було надано відзив на позов, відповідно до якого він просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач ставлячи на вирішення суду вимоги про стягнення аліментів як на неповнолітню так і повнолітню дитину, яка продовжує навчання не розмежувала розмір аліментів, а визначила сукупну частку в розмірі 1/3, що суперечить нормам діючого законодавства. Крім цього, хоча й батьком неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], він був записаний, однак він не визнає свого батьківства щодо цієї дитини, у звязку із чим ним було предявлено позов про виключення його з актового запису як батька, тому, в даному випадку позов про стягнення аліментів на дочку [PERSON] поданий передчасно, до винесення судом рішення по справі, за наслідками розгляду якої буде лише встановлено питання кровного споріднення із дитиною. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, то позов в цій частині також не підлягає до задоволення, оскільки дочка [PERSON] отримує пенсію як інвалід з дитинства, стипендію, у звязку із навчанням, вона вийшла заміж та має працездатного чоловіка, вказані обставини вказують на її незалежну фінансову спроможність. У той час як він являється інвалідом ІІІ групи, перебуває на обліку у лікаря окуліста, у звязку із чим потребує постійного амбулаторного лікування та коштів на такі витрати, має кредитні зобовязання в сумі 20 тис. грн., які він брав на весілля дочки [PERSON], тому не має змоги надавати матеріальне утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, що мають значення для вирішення справи встановив, що [PERSON], згідно свідоцтв про народження серія І-АМ №072555 та серія І-АМ №031555, записаний батьком [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою та [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-АМ № 194092, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], у звязку із чим змінила прізвище на прізвище чоловіка. Як убачається із довідки виданої Вінницьким медичним коледжем ім.. акад.. [PERSON] від 31.01.2018 та Угоди про надання освітніх послуг від 20.08.2014 укладеної між вказаним навчальним закладом в особі її директора та [PERSON], [PERSON] навчається в медичному коледжі на 4 курсі денного відділення по спеціальності лікувальна справа І рівня акредитації, бюджетна форма навчання, термін навчання до 30.06.2018. [PERSON] є інвалідом з дитинства, в підтвердження чому довідка МСЕК №572984, інвалідність встановлена до 01.02.2019. Згідно довідки виданої Липовецькою міською радою 13.02.2018 за №563, діти [PERSON] та [PERSON] проживають біля матері [PERSON] по вул. Декабристів, 17, в м. Липовець. Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути аліменти на утримання як неповнолітньої дитини [PERSON] так і повнолітньої дитини [PERSON], яка продовжує навчання. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з такого. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати із відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд враховує, що відповідач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання по зору, в підтвердження чому є посвідчення № [NUMBER], довідка МСЕК від 30.10.2017, термін групи встановлено до 01.11.2019, а також довідка Липовецької ЦРЛ від 26.02.2018, згідно якої він потребує постійного амбулаторного лікування. Обставини щодо офіційного працевлаштування в ПАТ «Вінницягаз» Гайсинське відділення Липовецька дільниця відповідач не оспорює, що свідчить про отримання ним регулярного доходу у вигляді заробітної плати. Незважаючи на те, що розмір отримуваного відповідачем доходу не підтверджений документально, утім це дає суду підстави вважати, що відповідач був реально спроможний погашати отриманий ним кредит та нести за ним зобовязання, що отриманий у Вінницькому обласному управлінні ПАТ Державний ощадний банк України, в підтвердження чого ним було надано довідку фінансової установи. Зважаючи на викладене, та виходячи із якнайкращого щодо забезпечення належних умов життя та розвитку неповнолітньої дитини, а також з урахуванням обставин передбачених ст.182 СК України, рівного обовязку сторін щодо дитини, суд дійшов до переконання, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частки від його заробітку (доход) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Твердження відповідача щодо того, що даний позов є передчасним в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину та не підлягає до задоволення з тих підстав, що ним предявлено позов про оспорення батьківства не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідно до ст. 140 СК стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв'язку з нововиявленими обставинами (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). За таких обставин суд задовольняє позов в цій частині частково з урахуванням предявлених позивачем вимог. Вирішуючи вимоги позивача про присудження аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання суд виходить з такого. Статтями\~198,\~199\~СК України, визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач навчається у вищому навчальному закладі, не досягла віку 23 років, доказів отримання нею доходу матеріали справи не містять, незважаючи на встановлення їй групи інвалідності, що дає право на отримання пенсійного забезпечення, а також навчання за бюджетною формою, що дає право на отриання стипендії. Вирішуючи питання щодо можливість батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, суд встановив, що належних та допустимих доказів, які б були достатніми для переконання, що відповідач, з урахуванням аліментних зобовязань щодо утримання неповнолітньої дитини та наявності кредитних зобовязань, стану його здоровя, з урахуванням якого має ІІІ групу інвалідності спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині позивачем до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів того, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги. За таких обставин, суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити за недоведеності. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, оскільки позивач при предявленні позову від сплати судового збору була звільнена, решту компенсувати за рахунок держави. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць суд вважає за доцільне допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial