Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Протягом подружнього життя відповідач більшу частину часу не працював, тривалий час не утримує дітей, не надає кошти на ведення спільного господарства, зловживає спиртними напоями, утворилися заборгованості за комунальні послуги. Між ними часто виникають непорозуміння та сварки, що негативно відображається на психічному здоров`я їх дітей. Вважає, що можливості збереження сім`ї та примирення подружжя немає. Діти перебувають на її утриманні. Відповідач працездатний, інших осіб на утриманні немає, не отримує постійний дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліментив в розмірі 1500 грн на кожну дитину. Ухвалою від 8 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що не підтримує подружніх стосунків з відповідачем більше року. Наміру поновлювати спільне сімейне життя не має та наполягає на розірванні шлюбу. Вона працює та отримує заробітну плату в розмірі 8000 грн, однак цього не вистачає на утримання дітей, так як старші доньки планують вступати до вузів. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково. Не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки дійсно не підтримує з позивачем подружніх стосунків. Сплачувати аліменти в розмірі 4500 грн щомісячно не має можливості, так як працює слюсарем-монтажником та отримує 5145 грн заробітної плати. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану міста Рівне, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З пояснень сторін встановлено, що позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Наміру поновлювати спільне сімейне життя сторони не мають. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Від подружнього життя сторони мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 лютого 2004 року), доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 листопада 2005 року) та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 8 вересня 2013 року), в свідоцтвах про народження дітей відповідач записаний батьком. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховуються передбачені ст.182 СК України обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з грудня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в розмірі 2395 грн. Відповідач працює слюсарем-монтажником в ТОВ "Е.Т.Енерджі" та отримує заробітну плату в розмірі 5145 грн. Доказів на спростування такого розміру щомісячного доходу відповідача позивач не надала. В порушення вимог ч.3 ст.12 ЦПК України позивачем не надано суду доказів понесення нею витрат на утримання дітей в розмірі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно. Доказів наявності у відповідача на праві власності, володіння чи користування рухомого та нерухомого майна суду також не надано. Відповідачем, в свою чергу, не надано суду доказів наявності у нього захворювання, лікування якого потребує значних витрат, на що він покликався в судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує, що відповідач є працездатним; отримує постійний дохід; розмір його заробітної плати; вік дітей, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, та визначає аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно на кожну дитину. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів належить задовольнити частково. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якої позивач звільнена. На відшкодуванні витрат на оплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу позивач не наполягає. На підставі наведеного та

Outcome: partial