Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 12 жовтня 2012 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 4700 грн., а відповідач [PERSON] взяв зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 35815,88 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 4263,85 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 26271,52 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 3098,80 грн., а також штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1681,71 грн. (процентна складова) та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на імя відповідача направлялись судом за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання, які повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його імя за останньою відомою адресою, за якою було зареєстровано його місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений по час та місце судового розгляду. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2012 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 4700 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% річних. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Пунктом 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг, що є невідємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобовязань у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобовязання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконав. Станом на 30 червня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 35815,88 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 4263,85 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 26271,52 грн., заборгованість зі сплати комісії 3098,80 грн., а також штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1681,71 грн. (процентна складова). На час розгляду справи судом розмір заборгованості не зменшився. Вказані суми заборгованості, що нараховані у повній відповідності до умов договору, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 35815,88 грн. заборгованості по кредитному договору. Також з відповідача підлягає до стягнення 1378 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Outcome: partial