Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 4 серпня 2013 року у виконавчому комітеті Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області, актовий запис № 7, посилаючись на те, що між ними часто виникають конфлікти, вони не розуміють один одного і вже тривалий час не проживають разом. Примирення між ними неможливе, у зв'язку з цим він просить суд шлюб розірвати. Окрім цього, іншою позивною вимогою просить зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні відповідно до встановленого порядку комісією з питань захисту прав дитини при Буській РДА згідно розпорядження голови РДА від 01.08.2014 року, оскільки відповідачка [PERSON] не надає йому можливості бачитись із донькою та приймати участь у її вихованні та чинить при цьому позивачу перешкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладене у позовній заяві. Крім цього, додатково повідомив суд про те, що перешкоди в спілкуванні та у вихованні дитини відповідачка чинила йому один раз в серпні 2014 року, після чого між ними мав місце адміністративний конфлікт, а тому вважає, що якби він ще раз приїхав до дитини, то відповідачка йому б знову не дозволила побачити дитину. Представник позивача [PERSON] - адвокат Лущанець М.В. заявлений його довірителем позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання з'явилася, проти розірвання шлюбу не заперечила, при розірванні шлюбу просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Що стосується позовних вимог в частині усунення перешкод у виховання дитини, то у задоволенні таких просить відмовити, оскільки вона не чинить ніяких перешкод позивачу у вихованні їхньої дитини - дочки [PERSON] - [INFO]. Натомість позивач один раз в серпні 2014 року приїхав до дитини та вимагав побачення з нею. Однак, відповідачка повідомила позивача про те, що дитина спить, на що позивач влаштував скандал та більше до дитини не приїжджав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Буської РДА Львівської області Купльовська Х.В. в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечила. У вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 4 серпня 2013 року у виконавчому комітеті Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області, актовий запис № 7, що стверджується свідоцтвом про шлюб, від шлюбу мають одну дитину, збереження сім'ї і примирення неможливе, шлюб існує формально. При таких обставинах, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог у частині усунення перешкод у вихованні дитини, то у задоволенні таких слід відмовити, виходячи із наступного. Нормами статей 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що розпорядженням голови Буської РДА Львівської області №195 від 01.08.2014 року було встановлено порядок побачень позивача [PERSON] із його малолітньою донькою [PERSON], [INFO]. Зокрема, цим розпорядженням визначено порядок побачень - щосуботи із 15.00 год. до 17.00 год. за місцем проживання матері дитини - відповідачки по справі [PERSON] в с. Ракобовти Буського району Львівської області у її примсутності. Проте, як визнається самими ж сторонами, позивач один раз після встановлення цього графіку побачень у серпні 2014 року приїжджав до дитини, однак не побачився з дитиною, оскільки вона спала. Після цього він до дитини не приїжджав. Відтак, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами тієї обставини, що відповідачка [PERSON] чинить йому будь-які перешкоди у вихованні та спілкуванні з дочкою. Натомість, покликання позивача на те, що якби він ще раз приїхав до дитини, то відповідачка йому б не дозволила побачити дитину ґрунтуються виключно на його припущеннях, що є недопустимим в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України. При цьому, суд констатує, що вказане вище рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання сторонами, що передбачено нормою ст. 158 СК України. Ураховуючи викладене та

Outcome: partial