Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПуАТ «КБ «Надра» про стягнення коштів. В обґрунтування позову покликається на те, що 31.07.2014 року уклав договір строкового банківського вкладу строком на 3 місяці, згідно якого він зобов'язався перед банком внести вклад на депозитний рахунок у розмірі 8000,00 євро, а банк зобов'язався нараховувати відсотки у розмірі 11% місячної ставки. Згідно умов договору після закінчення строку дії, банк зобов'язався перерахувати кошти на поточний рахунок позивача. Після неодноразових звернень позивача на адресу банку, всупереч умовам договору, кошти не були повернуті. Уточнивши позовні вимоги просить зобов'язати ПАТ «КБ «Надра» повернути йому кошти з депозитного вкладу, які перераховані на поточний рахунок, із сплатою відсотків у розмірі 11% місячної ставки за договором загальною сумою 6 282, 97 євро; 3% річних за пропущені терміни сплати, починаючи від першої вимоги від 10.11.2014 року щодо повної сплати коштів з поточного рахунку у розмірі 88,84 євро. Також просить стягнути з відповідача на його користь 50 000,00 моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Скерував суду письмові заперечення проти позову. Покликається на те, що банком перед позичальником виконані обов'язки передбачені договором. А саме після спливу строку банківського вкладу перераховано кошти на поточний рахунок. Заперечує в повному обсязі вимогу щодо сплати 11% по залишку депозитного вкладу, оскільки на кошти які перебувають на поточному рахунку відсотки не нараховуються. Заперечує вимогу позивача щодо стягнення 3% річних за невчасне виконання зобов'язання, оскільки вважає, що банком вчасно переховано кошти на поточний рахунок. також заперечує вимогу щодо стягнення моральної шкоди, оскільки відповідальність сторін за невиконання умов договору передбачена у самому договорі, згідно якого не передбачена відповідальність у виді відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу від 31.07.2014 року. Відповідно до п. 1.1. Договору банківського вкладу, вкладник позивач зобов'язався в строк не пізніше 5 календарних днів з дня підписання договору передати, а банк зобов'язався прийняти грошову суму вкладу в розмірі 8 000,00 євро, та зобов'язався повернути вкладникові вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному договором. Відповідно до п. 1.2 Договору банківського вкладу вкладнику в день підписання договору відкривається вкладний рахунок [NUMBER]. Згідно з п. 2.1 Договору банківського вкладу вклад надходить на вкладний рахунок в сумі 8 000,00 Євро. Відповідно до п. 2.Договору банківського вкладу строк дії вкладу 3 місяці. Згідно з п. 2.3 Договору банківського вкладу у разі внесення вкладником коштів на вкладний рахунок в день підписання сторонами договору, датою повернення вкладнику вкладу є - 31.10.2014 року. Відповідно до п. 2.6 Договору банківського вкладу повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється банком шляхом перерахування коштів на рахунок (відповідно до п. 2.5 договору банківського вкладу під рахунком в межах даного Договору розуміється поточний рахунок вкладника [NUMBER]). Після перерахування банком вкладу та нарахованих процентів на рахунок, зобов'язання банку за договором вважаються виконаним належним чином. Пунктом 3.4.5 Договору банківського вкладу встановлено, що банк зобов'язується повернути вкладнику вклад в кінці дії вкладу шляхом перерахування коштів на рахунок [NUMBER]. Відповідно до п.4.2 Договору банківського вкладу проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня що передує його поверненню вкладникові. Згідно поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку з 31.10.2014 року по 03.04.2015 року, банк виконав свої зобов'язання перед позивачем, та 31.10.2014 року перерахував суми депозиту на поточний рахунок. Крім того, 31.10.2014 року, на поточний рахунок перераховані відсотки по депозитному рахунку у розмірі 186,49 євро. 03.11.2014 року, 19.11.2014 року, 20.11.2014 року, 21.11.2014 року, 25.11.2014 року, 03.12.2014 року, банк видав відповідачу готівку з поточного рахунку на загальну суму 1665,00 євро. 26.11.2014 року, 27.11.2014 року позивачем здійснено оплату товарів /послуг/ на загальну суму 238,57 євро. Залишком на поточному рахунку позивача є сума у розмірі 6 282,97 євро. Тобто банк виконав свої зобов'язання щодо вчасного переведення коштів з депозитного рахунку на поточний, по якому відсотки не нараховуються. 10.11.2014 року, 31.07.2014 року, 23.12.2014 року позивач звернувся до банку із письмовими заявами про повернення коштів із його поточного рахунку /а.с.66/. 24.12.2014 року та 29.12.2014 року банк відмовив позивачу у видачі йому коштів з поточного рахунку, покликаючись на економічну нестабільність в державі /а.с.69,70/. Згідно положень ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже банк повинен був повернути вкладнику кошти у розмірі 6 282,97 євро за першим його зверненням. Тому вимога позивача щодо зобов'язання банку повернути йому кошти з поточного рахунку підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаній сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, суд прийшов до висновку, що позовна вимога щодо стягнення з банку 3 % річних від простроченої суми підлягає до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення з банку 11% по вкладу, суд вважає, що у задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно з дати повернення коштів на поточний рахунок позивача правовідносини між сторонами регулювались договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб ПуАТ «КБ «Надра», до якого приєднався позивач. Таким чином, після 31.10.2014 року між сторонами існували виключно правовідносини банківського рахунку, а правовідносини банківського вкладу припинилися, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для стягнення відсотків по вкладу за ставкою передбаченою договором банківського вкладу. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд прийшов до висновку, що у задоволенні такої слід відмовити з наступних підстав. Відповідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених ст.ст. 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування моральної шкоди. Відносини, які виникли між сторонами, регулюються § З Банківський вклад глави 71 ЦК України та главою 72 ЦК України, норми якого не передбачають відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди. Також відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди не передбачено нормами Глави 51 Цивільного кодексу України, які встановлюють загальні положення про відповідальність за невиконання договірних зобов'язань. Аналогічне положення відсутнє і в договорах вкладів, укладених між позивачем та відповідачем. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення, оскільки відповідач, всупереч укладеного договору та чинного законодавства, не виконав та прострочив свої зобов'язання перед вкладником. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у розмірі пропорційному до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial