Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.09.2020 р. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на його користь аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання до 31.12.2021 р. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на наступне. Так, його батьки [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.04.1998 р. по 19.01.2010 р. Шлюб між ними розірвано, в судовому порядку. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі виконавчого листа, виданого Нікопольським міським судом Дніпропетровської області 16.11.2009 р. з відповідача стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини до досягнення дітьми повноліття. 31.10.2016 р. позивачу виповнилось 18 років, і виплата аліментів на його утримання припинена. На даний час, згідно Довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім.. І.Сікорського» № 261, позивач навчається та є студентом І курсу магістратури НТУУ КПІ. Термін навчання становить з 11.09.2020 р. по 31.12.2021 р. У зв`язку із припиненням сплати аліментів, виникли фінансові труднощі. Допомогу позивач отримує тільки від матері. На період навчання позивач мешкає в гуртожитку, за проживання в якому необхідно сплачувати кошти. Крім того, на період навчання є необхідність у додаткових витратах на харчування, придбання речей необхідних для навчання, придбання одягу, придбання ліків тощо. Мати самостійно не може забезпечувати додаткові витрати на навчання позивача, оскільки отримує низьку заробітну плату, в розмірі 5000 грн. на місяць. Відповідач працює у ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». Позивач працевлаштуватись не має можливості, оскільки наувається на денній формі навчання. Стипендію не отримує. Крім того, позивач має хронічні захворювання, в зв`язку з чим потребує додаткових витрат на лікування. У зв`язку чим позивач опинився у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги. Оскільки позивач продовжує навчання, відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 22.09.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 16.10.2020 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-я особа: [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05.03.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого представник зазначає наступне. Так, відповідач перебував у шлюбі із [PERSON] від даного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: позивач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В подальшому шлюб було розірвано. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.11.2009 р. було стягнуто з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини до досягнення дітьми повноліття. Наразі виконавчий лист Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на виконання зазначеного рішення перебуває в Подільському РВ ДВС у м. Києві, ВП 34808502, та продовжує виконувати в розмірі 1/6 частки від доходу на неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Крім того, представник зазначає, що відповідач продовжує сплачувати аліменти на молодшого брата позивача в середньому не менше 50000 грн. на місяць, що в три рази більше ніж середня заробітна плата в Україні, і цілком достатньо для утримання всієї родини, а не тільки молодшого брата позивача. Утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання після досягнення повноліття, покладається на обох батьків, що виключає можливість фактично перекладати цей обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина винятково на батька, і є порушенням норм закону. Крім того, у відповідача існує ще одна родина, в якій він надає утримання двом своїм неповнолітнім дітям в розмірі 1/3 частини від свого заробітку, на підставі судового наказу, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області від 03.02.2020 р. На підставі викладеного, вбачається, що на сьогоднішній день з заробітної плати відповідача відраховується 1/2 частка його заробітку, що виключає додаткове стягнення ще й аліментів в розмірі 1/6 частини на повнолітнього сина 16.03.2021 р. від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно якої позивач зазначає, що надані відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи не є обґрунтованими, та такими, що відповідають дійсності. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на його користь. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Довгаль С.В. в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що відповідач наразі ще сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини на підставі виконавчого листа, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 16.11.2009 р., а також аліменти на утримання ще двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини, на підставі судового наказу, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області від 03.02.2020 р. Таким чином, на даний час з відповідача відраховується 1/2 частина його заробітку, що виключає додаткове стягнення ще й аліментів на повнолітнього позивача, в розмірі 1/6 частини. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника відповідача, врахувавши доводи сторін, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що батьки позивача - [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.04.1998 р. по 19.01.2010 р. Шлюб між ними розірвано. Від шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, 17.11.2009 р., видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно Довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. І.Сікорського» № 261 від 22.09.2020, позивач навчається та є студентом І курсу магістратури НТУУ КПІ факультету прикладної математики. Форма навчання - денна. Отримання освітнього рівня магістр. Термін навчання становить з 11.09.2020 р. по 31.12.2021 р. Вирішуючи питання, чи потребує повнолітній [PERSON] , [INFO] , матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, враховуючи стаціонарну форму навчання у навчальному закладі та відсутність джерела доходів, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд враховує наступне. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] має чотирьох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Так, згідно Довідки ТОВ «Оператор ГТС України» від 25.11.2020 року, відповідач [PERSON] працює в ТОВ «Оператор ГТС України». Розмір доходу за період з вересня 2019 по жовтень 2020 складає 4279641,10 грн. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів свого заробітку (доходу), на підставі виконавчого листа, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 16.11.2009 р. до досягнення дитиною повноліття. Крім того, судом встановлено, що відповідач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання яких сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини, на підставі судового наказу, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області від 03.02.2020 р. Судом встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів за даним судовим рішенням можливе до настання однієї з умов: досягнення 23 років або закінчення навчання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15.05.2006 року роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, його стан здоров`я та можливості надавати матеріальну допомогу, враховує матеріальний стан повнолітнього [PERSON] , [INFO] , потреби особи даного віку, потреби по навчанню, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на його утримання, в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 22.09.2020 р. та до досягнення 23 років. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial