Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов»язання відновити постачання та не чинити перешкоди у користуванні послугами водопостачання та водовідведення та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що житловий будинок за адресою вул. Д.Нечая, 9 м. Дрогобича належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом . Даний житловий будинок є спарений із аналогічним будинком сусідів, двоповерховий, з окремим входом з двору на другий поверх.На першому поверсі проживає відповідач, на другому поверсі проживає позивач вже біля 25 років. Відповідно між [PERSON] та ним склався добровільний порядок користування домоволодінням: а сааме кожний з них має в користуванні окрему частину будинку, з окремим входом та виходом з нього. Однак система водопостачання спільного житлового будинку проходить через перший поверх на другий і знаходиться у спільному сумісному користуванні з відповідачем, доступ до яких відповідач позивачу категорично заперечує. Внаслідок протиправної поведінки відповідача [PERSON] або членів його сімї з січня 2012 року позивач не має можливості користуватися водопостачанням, оскільки відповідач самовільно, без його згоди як співвласника житлового будинку, здійснив відєднання 2-го поверху житлового будинку від мережі водопостачання. В серпні 2012р. звертався у КП «Дрогобичводоканал» для вирішення даного питання. Спеціалістами були складені акти обстеження водопровідної та каналізаційної мережі від 10.09.2012р. та від 12.09.2012 на підставі угоди №5120807. Дані акти підтверджують факт відсутності водопостачання будинку за адресою [PERSON], 9 м.Дрогобича у звязку з відєднанням на першому поверсі даного будинку від мережі водопостачання. Внаслідок цього позивача було позбавлено з січня 2012 року можливості споживати воду, а із серпня 2012 року позбавлено права користуватись і каналізацією. Відсутність водопостачання та водовідведення завдала моральної шкоди у вигляді неможливості жити повноцінним життям, призвела до негативних емоцій, переживань, погіршення стану здоров'я, порушення нормальних життєвих побутових умов. Позивач вимушений докладати додаткових зусиль по організації свого життя та побуту особливо в холодний період часу,погіршився стан його здоровя, розвинувся артрит колінного суглоба, який із червня 2015р. перейшов у поліартрит внаслідок вимушеного регулярного носіння води із колодязя на другий поверх. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали, дали суду пояснення, аналогічні викладеному вище. Також позивач суду пояснив, що доступу до аварійної ділянки водопроводу, щоб його полагодити не має, оскільки така є в частині будинку, якою фактично користується відповідач. Мирно врегулювати спір та спільно відремонтувати водопровід сторони не можуть. Тому просить позов задовольнити, зобов»язати відповідача відновити постачання та не чинити перешкод у користуванні послугами водопостачання та стягнути в його користь завдану моральну шкоду в розмірі 15000 гривень. Відповідач та його представник в судовому засіданні позову не визнали, пояснили, що будинок належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової приватної власності. Таким чином, при двох співвласниках повинно бути відкриті не один, а два особових рахунки за користування комунальними послугами співвласниками будинку. На даний час, відкрито тільки один особовий рахунок - на відповідача по справі, [PERSON] Посилання [PERSON] в позовній заяві, як підставу заявлених ним вимог матеріального характеру, на Акти обстеження водопровідної та каналізаційної мережі від 10.09.2012 року та 12.09.2012 не можуть слугувати належним доказом по справі,оскільки у вищевказаних актах обстеження не зазначено обєктивної причини відсутності водопостачання на другий поверх. Оскільки відповідач не проживає в [INFO] металева водопровідна труба у підвальному приміщенні будинку тріснула і внаслідок цього стала непридатною для подальшої експлуатації по причині її аварійності, тому був вимушений на вході в будинок перекрити доступ води до лічильника. Це є основною причиною відсутності води у позивача по справі на другому поверсі будинку. Водночас вважає, що позивач може за власний рахунок провести водопостачання другого поверху та встановити власний лічильник. Вважають, що повинні нести спільно витрати на утримання мережі водопостачання та ремонт такої. Тому в позові просили відмовити за безпідставністю вимог. Представник залученої судом до участі в справі на стороні позивача третьої особи КП «Дрогобичводоканал» в судовому засіданні пояснив, що мережі водопостачання та водовідведення перебувають у власності власників будинків та підлягають ремонту їх власними силами. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.6) [PERSON] та [PERSON] успадкували по ? частині житлового будинку по вул.Д.Нечая,9 в м.Дрогобичіпісля смерті [PERSON] Відповідно до копії технічного паспорта вказаний житловий будинок по вул.Д.Нечая,9 в м.Дрогобичі, загальною площею 144,7кв.м., складається з двох поверхів та належить на праві спільної часткової власності сторонам в справі. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач користується другим поверхом будинку, а відповідач-першим. Як встановлено з актів обстеження водопровідної та каналізаційної мережі від 10.09.2012р. ,12.09.2012р.(а.с.10-11) власниками першого поверху [PERSON] перекрито доступ води. Відповідно до акту від 26.11.2015р. (а.с.52) водопровідна мережа по будинку є в аварійному стані. Як встановлено з показів свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні, позивач [PERSON] дійсно не користується послугами водопостачання, оскільки доступ води перекрито на першому поверсі. Згідно технічного висновку про стан внутрішніх мереж водопроводу та каналізації житлового будинку №9 на вул.Д.Нечая в м.Дрогобичі у зв»язку з тим, що квартира 1-го поверху не експлуатується , в зимовий період приміщення не обігрівається, труби водопроводу після лічильника непридатні для експлуатації і підлягають повній заміні, подача води на 2-ий поверх житлового будинку неможлива. Також немає можливості виконати врізку до водопровідної труби перед лічильником у будинку , щоб розділити систему для 1-го і 2-го поверхів. Стан мереж водопроводу- аварійний. (а.с.58-59). Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згіднозі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до частини 1 статті 186 ЦК Україниріч, призначена для обслуговуванняіншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині будинку, яке обслуговує домоволодіння в цілому належить власникам домоволодіння. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права споживачів питної води визначені у статті 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", згідно якої споживачі питної води мають право на: забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним стандартам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання. Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осібі з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами 1 та 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відпровідно до Правил користування системами централізованого коммунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008р. №190 п.14.3 до зимового періоду споживачі повинні: а) ліквідувати всі наявні та приховані витоки води; б)замінити або відремонтувати аварійні ділянки трубопроводів та обладнання; в) відключити всі тимчасові водопровідні лінії, обладнані на літній період; г) захистити вузол обліку та підведені до нього трубопроводи від замерзання, при цьому необхідно забезпечити безперешкодне зняття показів засобів обліку; ґ) у холодних приміщеннях, де прокладені водопровідні труби, здійснити їх теплову ізоляцію, вставити шибки, відремонтувати двері та забезпечити їх щільне зачинення; д) забезпечити ремонт дверей та справну роботу систем опалення на сходових майданчиках, де прокладені труби, а там, де немає опалення, - достатню теплову ізоляцію водопровідних труб; е) здійснити достатнє утеплення водонапірних баків та трубопроводів, прокладених на горищах; є) забезпечити влаштування подвійних люків або утеплення ляд у водомірних камерах; ж) забезпечити утеплення пожежних гідрантів і позначити місце їх розташування світловими показниками згідно з ГОСТ 12.4.026-76. Судом достовірно встановлено, що водопровідні мережі перебувають в аварійному стані на першому поверсі будинку, яким фактично користується відповідач, позивач доступу до вказаних мереж немає. Мережі вийшли з ладу через замерзання в зимовий період часу, тобто через недбалість відповідача у справі. Можливості відремонтувати мережі у позивача немає, що сторони не заперечують. Оскільки водопровідні мережі будинку перебувають у власності співвласників будинку, такі в однаковій мірі мають право користуватись ними, так і обов»язок утримувати їх в належному стані. Оскільки судом достовірно встановлено той факт , що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні водопровідними мережами, а отже водопостачанням, у позивача немає доступу та можливості привести такі мережі у належний стан, так як поломка сталась в частині будинку, якою користується відповідач, будівництві, тому суд в цій частині вимоги задовільняє. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 15 тисяч гривень, завданої неправомірними діями відповідача, то на думку суду, така також не підлягає до задоволення. Згідно вимог ст. 1166 ЦК України , майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~23, ст.\~1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 2\~\~ст. 23 ЦК України\~передбачає, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;\~\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Однак позивачем не доведений факт заподіяння йому будь-якої моральної шкоди, не представлено суду доказів завдання такої в розмірі 15 тисяч гривень , також не доведено завдання моральних страждань неправомірними діями відповідача, не доведено причинного зв»язку між діями відповідача та спричиненням фізичних і моральних страждань, також не зазначено жодних доказів у чому полягає та чим саме керувався позивач, визнаючи розмір морального відшкодування. Відповідно до п. 6\~ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. пропорційно задоволених позовних вимог. З врахуванням наведеного та

Outcome: partial