Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач 04.03.2015 року звернувся у суд із вказаним позовом. В його обґрунтування зіслався на те, що 03.07.2014 року перебуваючи на автовокзалі м. Червонограда побачив як відповідач (водій маршрутного таксі) роздавав та демонстрував пасажирам, які знаходились у маршрутному таксі №3 листівки, які містили його фотографії та відомості, що він займається браконьєрством. Так як він є регіональним представником Всеукраїнського громадського обєднання «Громада рибалок України», громадським інспектором Львівдержрибохорони і заступником голови громадської організації «Законність і порядок», вважає, що інформація яка міститься у листівках є неправдивою, та такою, що шкодить його діловій репутації, оскільки із їх змісту, вбачається що він є браконьєром. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000 грн., завдану його діловій репутації неправомірними діями відповідача. У судовому засіданні позивач позов підтримав, додатково пояснив, що 03.07.2014 р. на території автовокзалу водій маршрутного таксі №3 (відповідач по справі) роздавав та демонстрував листівки, які містити інформацію, що принижувала його честь, гідність та ділову репутацію. Оскільки із їх змісту вбачалось, що він був затриманий працівниками рибоохоронної інспекції на незаконному вилові риби. Інформація на даних листівках є неправдивою, оскільки він не притягувався до відповідальності за браконьєрство, окрім цього нагороджений грамотою управління охорони, використання і відтворення водних ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області. Вказав, що через розповсюдження таких неправдивих відомостей він був змушений спростовувати неправдиву інформацію, пояснювати оточуючим, що він не займається браконьєрством. Усе це завдало йому значних моральних страждань, так як отримав психологічний стрес, змушений звертатись до лікаря, що змінило уклад його життя. Відповідачу судовому засіданні позов заперечив. Пояснив, що конфлікту з [PERSON] у нього не було. Дані листівки у салоні маршрутного таксі опинились випадково, так як йому часто дають рекламні оголошення та різного роду листівки, про зміст яких він не був поінформований. Вказав, що жодної інформації про позивача не розповсюджував. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вирішив наступне. Судом встановлено, що підставою для звернення позивача за захистом своїх прав послужили листівки, які роздавались на території автовокзалу м. Червонограда, та містили інформацію про те, що [PERSON] займається браконьєрством. Вказану інформацію він вважає неправдивою та такою що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. З приводу розповсюдження даної інформації 03.07.2014 року [PERSON] звернувся у Червоноградський ГУ МВС України у Львівській області з заявою про притягнення до відповідальності водія маршрутного таксі №3 д.н.з. [NUMBER] у якого на панелі приборів знаходяться листівки з фотографіями на яких вказано, що [PERSON] є браконьєром, що підтверджується ЖЄО №2763 від 03.07.2014 року. За наслідками проведеної працівниками Червоноградського МВ ГУМВСУ у Львівській області перевірки встановлено, що [PERSON] 03.07.2014 р. працюючи водієм маршрутного таксі №3, здійснюючи посадку людей на території автовокзалу м. Червонограда кожному пасажирові яки заходив у салон маршрутного таксі демонстрував публічно фотознімок із зображенням позивача, та який ніби то займається браконьєрством. Однак у звязку із наявністю між сторонами цивільно-правового характеру, відомості за заявою [PERSON] не була внесена до ЄРДР, а позивачу рекомендовано звернутись у суд в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Гідність означає передусім об'єктивну цінність особистості, її соціальну значимість як відповідну, адекватну з людською сутністю, тобто ту якість, за якої людина чинить так, як належність її сутності та призначенню, як повинна чинити саме людина. Ця якість особи пов'язана передусім із оцінкою себе як моральної особистості, яка є значимою для оточення та суспільства, тобто є позитивним оціночно-емоційним ставленням до себе у формі свідомості і почуття власної гідності, який знаходить свій прояв у самооцінці своїх моральних якостей в їх системній єдності. Поняття гідності та честі є взаємопов'язаними, але між ним існує різниця, яка полягає в тому, що честь означає саме зовнішнє визнання, оцінку дій, діяльності особистості з боку інших, тобто честь пов'язана із суспільною оцінкою і визнанням моральних заслуг і достоїнств людини як члена суспільства. Тому необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Важливим при визначенні інформації неправдивою є введення законодавцем презумпції добропорядності, яка означає, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Також слід звернути увагу, що при визначенні недостовірності інформації важливу роль відіграє те, чи носить ця інформація фактичний чи оціночний характер. Відмінність тут полягає в тому, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження не можуть бути підставою для задоволення вимог про спростування, оскільки примушення до спростування оціночних суджень порушило б гарантоване Конституцією України, міжнародно-правовим актами право на вираження думок і поглядів і призвело б до встановлення опосередкованої цензури, що заборонено ст. 15 Конституцією України. Існування фактів можливо довести, тоді як правдивість оціночних суджень доведенню на підлягає. Відповідно до частини другої ст.30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. З оглянутої у судовому засіданні листівки, які розповсюджувались на території автовокзалу, вбачається, що остання містить фактичний характер, оскільки в листівці міститься інформацію такого змісту: «Вовк в овечій шкурі» «Громадський дія [PERSON] черговий раз попався на браконьєрстві під час нересту на розливі 2-ї шахти». Дана інформація може бути перевірена, та за наслідками її перевірки - спростована чи бути достовірною. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10\~\~ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною,\~\~покладається на відповідача, проте позивач має право подати\~\~ докази\~\~ недостовірності\~\~поширеної\~\~інформації. Позивачем в обґрунтування підставності позову надано копії грамоти та подяки Управління охорони, використання і відтворення водних ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області, з яких вбачається, що такий був нагороджений за багаторічну діяльність за відчутний вклад у роботу у сфері охорони довкілля, високий професіоналізм та активну громадську позицію. Окрім цього, в матеріалах справи наявні копії посвідчень виданих на імя [PERSON], з яких вбачається, що він є заступником голови ГО «Законність і порядок» з питань законності і правопорядку, в період з 11.09.2012 р. по 11.09.2013 р. був громадським інспектором рибоохорони, а також є регіональним представником ВГО «Громада Рибалок України». У ході судового розгляду справи відповідач пояснив, що листівок із інформацією про [PERSON] не роздавав, а такі були залишені невідомою особою (рекламними агентами) у салоні маршрутного таксі. Однак , його покази спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], які суду пояснили, що бачили як водій маршрутного таксі №3 [PERSON] при посадці людей у салон маршрутки, роздавав пасажирам листівки із зображенням [PERSON] та відомостями які містили провокаційні відомості про те, що [PERSON] займається браконєрством. Також, [PERSON]В у суді зазначив, що 03.07.2014 року до нього зателефонував позивач та повідомив, що про останнього розповсюджують неправдиву інформацію. Разом із ним вони підійшли до маршрутного таксі №3 з якого виходили пасажири, з листівками у руках, на яких був зображений позивач та містились відомості про те, що [PERSON] черговий раз попався на браконьєрстві. А свідок [PERSON] вказала, що 3.07.2014 року їхала у вище вказаному маршрутному таксі, де його водій - [PERSON] мав листівки які роздавав пасажирам, звертаючи їх увагу на те, що на фото зображений активіст, який був зловлений на браконьєрстві. На даних листівках були розміщені три фотографії із зображенням [PERSON] у човні де він ловить рибу. Суд приймає до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що відповідач не роздавав їм листівок із інформацією про [PERSON]. та пояснили, що бачили [PERSON] у салоні маршрутного таксі, де той зясовував обставини, щодо безпідставності відмови у пільговому проїзді громадян, у звязку із чим у нього виник спір із водієм. Однак, суд дані пояснення оцінює такі критично, так як позивачем не заперечується факт того, що він часто перебуває на території автовокзалу, та розяснює людям про їх право на пільговий проїзд. Також, свідок [PERSON] у своїх поясненнях вказала, що це було весною цього року, однак як вбачається із матеріалів справи дана подія мала місце 03.07.2014 року. Відповідачем у ході судового розгляду не надано доказів у підтвердження достовірності інформації, яка була розміщена на листівках, щодо зайняття [PERSON] браконьєрською діяльністю, а саме про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Як вбачається із довідки Червоноградського міського суду Львівської області №7453 від 20.05.2015 р. [PERSON] протягом 2011-2015 р.р. до адміністративної відповідальності за браконьєрство не притягався. \~Окрім цього, факт розповсюдження [PERSON] листівок підтверджується висновком Червоноградського МВ ГУ МВСУ у Львівській області за результатами перевірки звернення [PERSON] від 09.07.2014 р. З огляду на це суд прийшов до висновку, що [PERSON] поширював недостовірну інформацію про [PERSON]. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди , суд дійшов до наступного висновку. \~\~\~\~Ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків передбачених законом. Відповідно до змісту ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до положень постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У судовому засіданні встановлено факт неправомірних дій відповідача, щодо поширення неправдивої інформації про [PERSON]. Суд у підтвердження підставності завданих позивачу моральних страждань, враховує те, що [PERSON] є активним громадським діячем, заступник голови ГО «Законність і порядок» з питань законності і правопорядку, в період з 11.09.2012 р. по 11.09.2013 р. був громадським інспектором рибоохорони, а також є регіональним представником ВГО «Громада Рибалок України». Тому, розміщення недостовірності інформації, про зайняття [PERSON] браконьєрством суттєво вплинуло на його репутацію та змусило спростовувати неправдиві відомості, що спричинило йому додаткові незручності та необхідність у звязку із цим докладати додаткових зусиль для організації побуту. З огляду на це суд вважає, що такими діями [PERSON] позивачу завдано моральної шкоди. Однак, заявлений позивачем розмір моральної шкоди у розмірі 50000 грн. належним чином необґрунтований. Тому, суд з врахуванням вимог розумності та справедливості, а також беручи до уваги особу відповідача, який має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю роботи, прийшов до висновку, що з нього слід стягнути 1500 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди завданої розповсюдженням неправдивої інформації.

Outcome: partial