Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги з урахуванням відповіді на відзив обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 18 листопада 2016 року, однак, на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа про розірвання шлюбу. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який на сьогоднішній день проживає разом з матір`ю на перебуває на повному її утриманні. Вказує, що відповідач не дбає про матеріальний стан дитини. Також зазначає, що на даний час не має можливості в повній мірі забезпечити належний рівень проживання для дитини. Добровільно домовитися про сплату аліментів їй не вдалося. З врахуванням вище викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 29 травня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. До початку судового засідання позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Подав до суду письмові заперечення проти позову. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження дитини вбачається, що [PERSON] являється батьком дитини (а.с. 3). Судом встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітньої дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дитині, які знаходяться на утриманні та вихованні матері. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду доказів його непрацездатності та наявності на його утриманні інших дітей тощо. Доводи відповідача наведений у його письмових запереченнях, щодо того, що він офіційно ніде не працює та має непостійні, тимчасові доходи, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки, ним не подано до суду жодних доказів його непрацездатності у зв`язку з станом здоров`я чи будь яких інших підстав, які б забороняли йому працювати. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини [PERSON] - в розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Доводи позивача щодо наявності у неї витрат на утримання дитини в розмірі 2500 грн. в місяць на дитину, не підтверджені належними і допустимими доказами. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до часткового задоволення. Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 75, 82, 84, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial