Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] , звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання до відповідача [PERSON] , де третьою особою є [PERSON] . Просить стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., починаючи з дати подання позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] , двадцяти трьох річного віку. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2018 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, з подальшої компенсацією відповідно до закону, починаючи з 23.08.2018 року і досягнення ними повноліття. Дане рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2018 року виконується [PERSON] в добровільному порядку, однак після досягнення старшим сином [PERSON] повноліття матеріальна допомога на утримання дитини припинилася, незважаючи та не, що він навчається у вищому навчальному закладі та потребує її надання. На даний час син [PERSON] є студентом, солдатом Національної академії Державної прикордонної служби імені Б. Хмельницького, терміном навчання - 4 роки на денній (очній) формі навчання. Відповідно навчання у вищому навчальному закладі та досягнення сином 18-го віку зумовлено і значними матеріальними витратами. Зокрема це: витрати на одяг, взуття для хлопця - студента, витрати на книги та канцтовари, витрати на придбання спеціального одягу, обмундирування, особисті витрати студента, інше. [PERSON] офіційно не працює, періодично їздить на заробітки та отримує пристойний заробіток, його стан здоров`я є задовільний, хронічними хворобами не хворіє, інших утриманців у нього немає. Заяви та клопотання. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивачки [PERSON] скерувала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача суду не надано, відзив не надано, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Процесуальні дії у справі. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2018 року - розірвано. Від шлюбу у сторін є повнолітній син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 25.12.2002 року. На підтвердження позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , позивачкою надано наступні докази. Довідка Національної академії державної прикордонної служби України №99 від 10.02.2021 року з даних якої вбачається, що [PERSON] є студентом, солдатом Національної академії Державної прикордонної служби імені Б. Хмельницького, термін навчання - 4 роки, денна (очна) форма навчання. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.10.2018 року згідно якого було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, з подальшої компенсацією відповідно до закону, починаючи з 23.08.2018 року і досягнення ними повноліття. Мотиви суду та застосовані норми права. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, суд визначає кінцеву дату сплати аліментів відповідно до вимог частини 1 та частини 2 статті 199 СК України, а саме до досягнення дитиною двадцяти трьох років або до припинення його навчання. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони спору. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. На підставі викладених обставин суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме, відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1300,00 (Одну тисячу триста) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 29.03.2021 року і на період його навчання, та не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Такий визначений розмір стягнення буде відповідати вимогам справедливості та розумності. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 гривень. На підставі ст.ст.182, 184, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial