Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що ЛМКП «Теплокомуненерго» постачало теплову енергію в квартиру відповідача. Відповідач своєчасно не здійснював розрахунки за надану теплову енергію та гаряче водопостачання, тому за ним виникла заборгованість по сплаті за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання у сумі 9063,69 грн. за період з 01.11.2007 року по 01.06.2013 рік, що підтверджується витягом з особового рахунку [NUMBER]. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання у розмірі 9063,69 гривень, а також судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилися, надав суду заяву, у якій розгляд справи просив провести без його участі, позовні вимоги визнав частково у межах строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Статтями 20, 21 Закону України від 24 червня 2004 р. N 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. При цьому, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, зокрема не пізніше 20 числа кожного місяця вносити плату за користування жилим приміщенням (квартплату) та за комунальні послуги. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Такі ж права та обов'язки встановлені і Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків. Судом встановлено, що відповідач, будучи мешканцем квартири [ADDRESS], користувався послугами з теплопостачання та гарячого водопостачання, проте оплату проводив нерегулярно, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість у сумі 9063,69 грн. за період з 01.11.2007 року по 01.06.2013 рік відповідно до розрахунку по особовому рахунку [NUMBER] (а.с.6). Згідно зі ст. 67 ЖК України наймач жилого приміщення зобов'язаний оплачувати комунальні послуги, у тому числі і послуги з теплозабезпечення та постачання гарячої води. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено у судовому засіданні позивач надає послуги з теплозабезпечення та постачання гарячої води до квартири відповідача. В порушення вимог ст. 68 ЖК України, відповідач оплачує зазначені послуги нерегулярно, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість утворилася з 01.11.2007 року по 01.06.2013 року, доказів поважності пропуску позивачем трирічного строку позовної давності суду не надано. Таким чином, на думку суду, з відповідача підлягає стягненню заборгованість із застосуванням строку позовної давності за період з червня 2010 року по червень 2013 року в сумі - 3874,14 гривень основного боргу. Що стосується вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача 3 % річних і інфляційних нарахувань, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржники, які прострочили виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає виключне право надавача послуг - пред'явлення вимоги про оплату наданої послуги від виконавця, право заявника на стягнення заборгованості із урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції не передбачено. Закон не передбачає такого поняття, як «інфляційні нарахування»; позивач посилається на ст. 625 ЦК України, в якій таке поняття відсутнє. Позивачем невірно витлумачені норми і поняття даної статті закону. Крім того, дана норма закону розповсюджується на випадки наявності грошових зобов'язань, зокрема з послуг фінансового характеру або виниклих з інших законних підстав. В даному ж випадку мова йдеться про поточну оплату комунальних послуг, які не є послугами фінансового характеру. Тому відсутні підстави для застосування даної норми закону до даних правовідносин. Згідно Постанови КМУ, що регулює питання нарахування плати за комунальні послуги, за несвоєчасну сплату комунальних послуг передбачено нарахування пені; інші нарахування на комунальні послуги не передбачені. Договору між сторонами, яким би було передбачено такі наслідки, також не укладалось. Крім того, суд враховує, що позивач не довів правильності поданих ним розрахунків і не зміг їх належним чином обґрунтувати. Враховуючи, що зазначеними нормативними актами передбачена інша відповідальність сторін у правовідносинах з надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК Україні, є необґрунтованим та безпідставним. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 229, 40 гривень.

Outcome: partial