Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до Врадіївського районного суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] (далі відповідач) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] зняття його з реєстрації за даною адресою, посилаючись на те, що вона є власником даного житлового будинку, в якому відповідач зареєстрований, але не проживає з 14.07.2014 року. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. При цьому про причину своєї неявки в суд не повідомив та не надав заяви про розгляд даної цивільної справи в його відсутності. Зі згоди позивачки суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Врадіївського районного сектору УДМС України в Миколаївській області Кремповська В.В. не заперечували проти задоволення позовних вимог та просила суд ухвалити рішення на підставі встановлених доказів у відповідності до вимог чинного законодавства. Аналізуючи докази, та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: - Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Первомайського МБТІ Миколаївської області, житловий будинок в [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 17.07.2003 року. - Згідно довідки, виданої Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області від 06.03.2015 року № 299, в житловому будинку в [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], 1969 року народження, [PERSON], 1979 року народження, [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2008 року народження. - Шлюб між [PERSON] та [PERSON] рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 17.12.2014 року було розірвано. - Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім'ї [PERSON], проведеною комісією 06.03.2015 року було встановлено, що за місцем проживання зазначеної сім'ї в [ADDRESS], проживають [PERSON], 1979 року народження, [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2008 року народження. Разом з тим за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], 1969 року народження, який з липня 2014 року за вказаною адресою не проживає. - [PERSON] в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації за місцем проживання в житловому будинку в [ADDRESS], який належить [PERSON] Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На вимогу позивачки до відповідача в добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS], відповідач відмовляється. Відповідно до ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні позивача, судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачем права користування житлом, яке є власністю позивачки не має, а тому позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Що стосується вимоги зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS], то вона є зайвою та задоволенню не підлягає на підставі наступного. Питання реєстрації місця проживання фізичної особи врегульовані Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року № 1382, положення якого встановлюють, що реєстрація місця проживання здійснюється органом реєстрації лише на підставі заяви особи (ст. 6), а зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, або остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), або свідоцтва про смерть (ст. 7). Отже, остаточне рішення суду по даній справі про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, буде підставою для органу реєстрації для зняття відповідача з реєстрації місця проживання за адресою житла позивача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 209, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial