Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Квартира [ADDRESS] обслуговується ЖБК «Брест-1» та згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.04.2006 року належить на праві власності матері - [PERSON] . Згідно довідки, виданої ЖБК «Брест-1» від 04.06.2019 року за №32 пайові внески за квартиру\~ [PERSON] \~виплачувались з\~1975\~року по\~січень 1989\~року.\~У той\~час вона\~перебувала у\~шлюбі з\~її батьком\~ [PERSON] ,\~що був\~укладений 12.07.1969\~року та\~розірвано 21.11.1989\~року. [INFO] її батько [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги за законом на його майно стали: вона- [PERSON] - донька та відповідач [PERSON] - донька. [INFO] померла її мати [PERSON] . Відповідно, спадкоємцями першої черги за законом на належне їй майно стали: вона [PERSON] - донька та відповідач [PERSON] - донька. На час смерті спадкодавця [PERSON] , та його колишня дружина [PERSON] були зареєстровані і фактично проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Донька спадкодавця [PERSON] (її сестра) у вищевказаній квартирі на час відкриття спадщини не проживала і не була зареєстрована, із заявою про відкриття спадщини після смерті батька - [PERSON] до нотаріуса не зверталась. 03 травня 2019 року вона звернулась до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який на день смерті постійно проживав за місцем реєстрації у [ADDRESS] . 28 травня 2019 року державним нотаріусом Туревською С.О. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з ненаданням документу про право власності [PERSON] на його частку у квартирі. Згідно даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 05.04.2006 року, виданого Московською районною Радою. Між тим, [PERSON] і [PERSON] у період з 12.07.1969 року по 21.11.1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, отже пайові внески за кооперативну квартиру сплачувались під час шлюбу. Виходячи з викладеного, її батько [PERSON] має право на 1/2 частину квартири, хоча за життя не оформив свідоцтва про право власності. Отже, як спадкоємиця першої черги за законом, вона звернулась із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом 6-місячного терміну з часу її відкриття, та вважає, що має право на спадкування 1/2 частки у квартирі [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] . Оскільки відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] протягом 6-місчного терміну з часу її відкриття не зверталась, отже такого права остання не має. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні вимог [PERSON] , оскільки за життя [PERSON] , не скористався своїм правом здійснити поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Зазначає, що до спадкового майна [PERSON] , який помер [INFO] , не віднесено квартиру [ADDRESS] , адже відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 квітня 2006 року, квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] . Твердження [PERSON] , що [PERSON] має право на 1/2 частину майна (квартири), нажитої у шлюбі» є хибним, адже за життя він не звертався до суду з позовом про поділ майна подружжя, не оформляв договір про поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, та не звертався до нотаріуса із спільною письмовою заявою подружжя про право власності на частку в спільному майні подружжя, набутому ним за час шлюбу, тому після смерті матері відкрилась спадщина на всю спірну квартиру [ADDRESS] . У випадку, звернення [PERSON] за життя до суду або до нотаріуса з заявою про поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, його частка б складала 9/25 частин квартири, а частка [PERSON] - 16/25, з огляду на наступне. Відповідно до Листа ГТУЮ в Харківській області від 12.07.2019 року, актовий запис про розірвання шлюбу гр. [PERSON] та [PERSON] складеного Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.05.1979 року. Відповідно до Довідки, виданої ЖК «БРЕСТ-1» № 57 від 03.07.2019 року, вартість квартири [ADDRESS] , становить 6892 карб. Перший пайовий внесок виплачено у грудні 1975 році в сумі 2793 карб., останній пайовий внесок виплачено у січні 1989 року. Внески з грудня 1975 року виплачувались щомісячно протягом 14 років по січень 1989 року у розмірі 17,64 карб. Відповідно до Листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області від 15 листопада 2019 року, гр. [PERSON] , [INFO] є особою, яку 15.08.1979 Червонозаводським районним судом м. Харкова засуджено за ст. 215 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом 3 роки. 28.04.1982 року звільнено за ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28.04.1982 року умовно-достроково на 2 роки 4 місяця 16 днів. З огляду на те, що [PERSON] з серпня 1979 року по квітень 1982 року перебував в місцях позбавлення волі, пайові внески виплачувала [PERSON] самостійно, у зв`язку з чим подружжя разом здійснило оплату пайових внесків за 123 місяці. Таким чином, сума внеску, сплаченого під час шлюбу [PERSON] разом з [PERSON] становить 4962,72 карб. (2793 карб, (перший пайовий внесок) + 2169,72 карб. (123 місяця * 17,64 карб.), тобто 72 % від повної вартості квартири, у зв`язку з чим [PERSON] мав право на 36 % такого майна, що становить 9/25 частин квартири, проте за життя такою можливістю не скористався та не звернувся ані до нотаріуса, ані до суду. Постановою Харківського апеляційного суду від 28 липня 2020 року було залишено без змін Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.11.2019 року по справі № 643/10618/19, за яким було задоволено її позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на те, що [PERSON] та вона є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті їх матері - [PERSON] , кожна з них має право на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09.07.2019 року провадження у справі було відкрито, та справу призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харова від 10.10.2019року, \~ провадження у справі № 643/9137/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Харківській області, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмила Леонідівна про визнання права власності на частку у квартирі в порядку спадкування за законом -\~зупинено\~до набрання законної сили судовими рішеннями по справі №643/10618/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Харківській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Московського районного суду м. Харова від 17.09.2020року, поновлено провадження у цивільній справі. Ухвалою Московського районного суду м. Харова від 20.04.2021 року, закрито підготовче\~провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач повторно в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановлений законом порядок, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до\~ч.1,\~п.1\~ч.3\~ст.\~223\~ЦПК України,\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею.\~ Якщо\~учасник справи\~або його\~представник були\~належним чином\~повідомлені про\~судове засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі:\~ неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, вважає неможливим подальше відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж\~розумного строку\~незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на вимоги ст. 223 ЦПК України, оскільки неявка позивача не перешкоджає вирішенню спору. Відповідач [PERSON] , через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на підставі документів, що містяться у матеріалах справи і прийняти законне рішення по справі. Треті особи П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Харківській області та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бідонько Л.Л. в судове засідання не з`явились, подали до суду, кожен окремо, заяви про розгляд справи у їх відсутність. На підставі частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є доньками [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження, копіями свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про зміну прізвища /Том 2, а.с.13,14, 31,32.33/ \~ \~ \~ \~Батько сторін [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області /Том 2, а.с.6/. Мати сторін [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області /Том 2, а.с.15/. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу та свідоцтва про розірвання шлюбу, батьки сторін [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.1969 року, який було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 21.11.1989 року зроблено відповідний актовий запис №1530 /Том 1, а.с.18, 19/. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями після його смерті є діти померлого [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 03.05.2019року, станом на 17.11.2018року, за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] /Том 2, а.с.20/. \~ \~ \~ \~Як вбачається з копії спадкової справи №478/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , після його смерті із заявами про прийняття спадщини [INFO] вернулася [PERSON] та [INFO] звернулася [PERSON] /Том 2, а.с.2-252/. \~ \~ \~ \~Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.11.2019року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 28.11.2020року, визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили /Том 1, а.с.109-116/. \~ \~ \~ \~Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори С.О. Туревської від 28.05.2019року, відмовлено [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] з тих підстав, що [PERSON] за життя не було отримано відповідне свідоцтво про право власності на частку квартири [ADDRESS] , як майно, що набуте під час шлюбу. У зв`язку з чим [PERSON] не надала до нотаріальної контори документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на частку квартири /том 2, а.с.25-26/. Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори С.О. Туревської від 19.06.2019року, відмовлено [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] з тих підстав, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла та не подала до нотаріальної контори документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії /Том 2, а.с.34-35/. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За містом положень\~ст. 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.ч. 1, 2\~ст. 1269 ЦК України). Відповідно до\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно положень\~статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно роз`яснень, які містяться у п.24\~постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~при розгляді даної категорії справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як на підставу своїх вимог, позивач зазначає, що спірна квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] [PERSON] і [PERSON] у період з 12.07.1969 року по 21.11.1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, та пайові внески за кооперативну квартиру сплачувались під час шлюбу, а тому [PERSON] має право на 1/2 частину квартири, хоча за життя не оформив свідоцтва про право власності. Вирішуючи питання про право власності подружжя на квартиру в житлово-будівельному кооперативі, суд враховує\~ст. 146 ЖК України, норми чинного на час виникнення спірних правовідносин\~КпШС України,\~Закону України «Про власність», а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в\~постановах від 18 вересня 1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи». Частиною 1 статті 15\~Закону України «Про власність», було встановлено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Статтею 16\~Закону України «Про власність», було визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 17\~Закону України «Про власність», було визначено, що майно придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно пункту 6 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном. Пунктом 6-1 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» також було передбачено, що відповідно до п.1 ст.17 Закону "Про власність" (697-12) при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім`ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім`ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Згідно довідок, виданих ЖК «Брест-1» від 04.06.2019 року за №32 та від 03.07.2019року за №57 вбачається, що, вартість квартири за адресою: [ADDRESS] виплачена повністю у розмірі 6892 карб., перший пайовий внесок виплачений в грудні 1975 році в сумі 2793 карб., останній пайовий внесок виплачений у січні 1989 року. Внески з грудня 1975 року виплачувались щомісяця на протязі 14 років по січень 1989 року в розмірі 17-64 карб. /Том 1, а.с.17, Том 3, а.с.28/. Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.04.2006року, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 20.03.2006 року за №97/38 Том 1, а.с.16, Том 3. А.с.31-32/. Як вже було встановлено судом, батьки сторін [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.1969 року, який було розірвано 21.11.1989 року. Частиною 1\~статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент спірних правовідносин, було встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до частини 1\~статті 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент спірних правовідносин, розмір часток подружжя у спільній сумісній власності є рівними. Таким чином, оскільки\~\~пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] був виплачений повністю з 1975 року по січень 1989 року під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , тому\~\~така квартира є спільною сумісною власністю подружжя, частки кожного із подружжя у праві власності на квартиру\~\~є рівними. Зі смертю [PERSON] на належну йому\~\~1/2 частину спірної квартири відкрилася спадщина. \~ \~ \~ \~Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у період шлюбу батьків було виплачено лише 72% від повної вартості квартири, оскільки шлюб було розірвано 21.11.1989року на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 21.05.1979року, а також те, що [PERSON] з серпня 1979 року по квітень 1982 року перебував в місцях позбавлення волі та [PERSON] самостійно виплачувала пайові внески, з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до повідомлення Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] складено Московським відділом державно реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис №1530 від 21.11.1989року), шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.05.1979 року /Том 3, а.с.29/. \~ \~ \~ \~ Згідно довідки.виданої Московським районним судом м. Харкова вбачається, що згідно обліково-статистичній картці №2-1751/1979 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21.05.1979року /Том 3. а.с.34/. \~ \~ \~ \~Разом з\~тим відповідно\~до \~ ст.\~ 44\~ Кодексу про шлюб та сім'ю України, ш о діяв на час розірвання шлюбу, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів громадянського стану. \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки реєстрація розлучення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] в органам запису актів громадянського стану відбулася 21.11.1989року, то шлюб вважається припиненим саме з цього час, а не з часу ухвалення рішення суду. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до повідомлення Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області від 15.11.2019року, [PERSON] є особою, яку 15.08.1979 року Червонозаводським районним судом м. Харкова засуджено за ч.2 ст.215 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням прав керувати транспортними засобами 3 роки. 28.04.1982 звільнено за ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 28.04.1982 року умовно-достроково на 2 роки 4 місяця 16 днів /Том 3, а.с.30/. \~ \~ \~ \~Однак, засудження [PERSON] та перебування в місцях позбавлення волі не є доказом того, що [PERSON] сплачувала пайові внески у період шлюбу за власні кошти. \~ \~ \~ \~Крім того, доводи відповідача про те, що [PERSON] за життя не здійснив поділ майна та не зареєстрував за собою право власності на частку у квартирі є безпідставними. \~ \~ \~ \~Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька, так як відповідач [PERSON] із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталась, оскільки як вже було встановлено судом , рішенням суду\~від 12.11.2019року,\~залишеним без\~змін постановою\~Харківського апеляційного\~суду \~ від\~28.11.2020року\~та постановою\~Верховного суду\~від 07.04.2021року,\~визначено [PERSON] \~додатковий строк\~для прийняття\~спадщини за\~законом після\~смерті її\~батька [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~терміном у\~два місяці,\~з дня\~набрання рішенням\~суду законної\~сили та 05.08.2020року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З огляду на вказане, відповідно до норм чинного законодавства, на даний час, відповідач [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Таким чином, судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Однак, окрім неї, є іще один спадкоємець - відповідач [PERSON] , яка також у встановлений Законом спосіб прийняла спадщину. За таких обставин, \~суд прийшов до висновку що наявні підстави для визнання за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial