Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом про стягнення з відповідача - [PERSON] аліментів на утримання двох дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] у 1/3 частці від заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згодом позивач надала письмову заяву, якою змінила підставу позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі - по 2500, 00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду. Позовні вимоги з урахуванням зазначеної заяви обґрунтовані тим, що 30 травня 2011 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Після розірвання шлюбу з відповідачем діти залишилися проживати з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні, вирішити питання про матеріальне утримання дітей сторонам у позасудовому порядку не вдалося, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Оскільки відповідач не має постійного стабільного заробітку, то визначити розмір аліментів у частці від його заробітку (доходу) не представляється можливим, тому представник позивача у судовому засіданні пояснила, що позивач просить стягнути з відповідача на утримання кожної дитини 1 455, 00 грн. аліментів, а також 1545, 00 грн. додаткових витрат щомісячно на утримання кожної дитини. Зазначений розмір аліментів представник обгрунтувала мінімальним прожитковим мінімумом, встановленим Законом для дитини відповідного віку, а на підтвердження додаткових щомісячних витрат на дітей надала письмові докази із розрахунковими документами. При цьому, представник позивача просила врахувати, що позивач отримує заробітну плату в розмірі близько 3600 грн. на місяць і не в змозі одна повноцінно утримувати двох дітей, задовольняти їх потреби у у необхідному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що декілька років тому позивач вигнала його з квартири і він був вимушений проживати окремо від дітей, надаючи матеріальну допомогу в межах своїх можливостей і вільно спілкуючись з дітьми. На початку 2015 року позивач почала створювати перешкоди у спількуванні з дітьми, згодом він дізнався про те, що позивач ініціювала позов з тим, щоб зняти його з реєстраційного обліку в квартирі. На даний час він обіймає посаду директора ТОВ «Будосталь-3 Україна, однак, заробітну плату не отримує, оскільки товариство не отримує прибутків, що підтверджується відповідними довідками і Звітом про фінансові результати, тому в судовому засіданні відповідач просив суд врахувати, що він добровільно надає матеріальну допомогу дітям, виплачувати аліменти в розмірі 2500, 00 грн. щомісячно на кожну дитину не має можливості в силу скрутного матеріального становища і необхідності щомісячно витрачати кошти на житло для себе. Представник відповідача просив критично оцінити надані представником позивача, як докази на підтвердження додаткових витрат на дітей, надані договори про членство в клубі та квитанції про оплат фітнес послуг, оскільки договори укладені в листопаді 2015р. Строком на 1 місяць, оплата цих послуг також здійснена за один місяць, - після того, як стало питання про скасовання заочного рішення про стягення аліментів і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв»язку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 травня 2011 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6,7). Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як убачається з наданої суду довідки від 20.10.2015р., [PERSON] з 28.02.2014р. виконує обов»язки директора ТОВ «Будосталь-3 Україна» на підставі наказу від 28.02.2014р. та протоколу загальних зборів товариства від 25.02.2014р. №6. За час перебування на посаді директора [PERSON] заробітна плата не нараховувалася і не виплачувалася (а.с. 93). Відтак, частку від заробітку (доходу) відповідача визначити не представляється можливим, оскільки відсутні дані про отримання відповідачем стабільного, постійного заробітку. За таких обставин є обгрунтованими доводи позивача про визначення розміру аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» у 2015 році мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, з 01 січня 2015 року становив 1 286,00 грн., а з 01 грудня 2015 року і на час ухвалення рішення становить - 1 455,00 грн. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і мають рівні обов»язки щодо дітей. З урахуванням матеріального становища обох батьків - сторін у справі, доцільно визначити їх рівну участь у матеріальному утриманні дітей з урахуванням встановленого Законом мінімального прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Таким чином, з відповідача на користь позивача щомісячно слід стягувати на утримання кожної дитини 703, 00 грн. аліментів (1455, 00 грн / 2). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Тому, при вирішенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей суд виходить з положень ст. 185 Сімейного кодексу України, згідно яких той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Ураховуючи те, що ст. 185 СК України передбачений обов'язок батьків, незалежно від сплати аліментів, брати участь у додаткових витратах, враховуючи те, що належними доказами (квитанціями про оплату) підтверджені лише витрати на кожну дитини в сумі 400, 00 грн., які можна віднести до передбачуваних витрат, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на дітей у розмірі - 400, 00 грн. на кожну дитину щомісячно. Витрати, які можна віднести до категорії передбачуваних (прогнозованих), належними і допустимими доказами позивачем не підтверджені. Суд критично оцінює як докази на підтвердження вищенаведених обставин надані представником позивача квитанції і договори про членство в клубі, оскільки дані витрати понесені разово, а договори мають строк дії один місяць. Показаннями свідків не можуть підтверджуватися розмір грошових коштів, періодичність витрат на послуги репетиторів і визначення таких послуг, як необхідних. Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про те, що додаткові витрати на кожну дитину слід визначити в сумі 400, 00 грн. щомісячно. Аліменти , відповідно до ч. 1 ст. 191 СК УКраїни, підлягають стягненню від дня предєявлення позову (06.04.2015 р.) до досягнення дітьми повноліття. За таких обставин, позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. у дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від їх сплати.

Outcome: partial