Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач 13.04.2018р. звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що 8.12.2016р. в м.Одеса по проспекту Ак.Глушка сталася ДТП з вини водія автомобілю «Деу ланос» д\\н [NUMBER] [PERSON] , який скоїв зіткнення з автомобілем «MAN» номерний знак [NUMBER] завдавши механічних пошкоджень. Оскільки ДТП сталася з вини [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Здорово», просив стягнути з першого відповідача матеріальну шкоду 77937,39 грн., з другого відповідача матеріальну шкоду 50000 грн. та з обох відповідачів солідарно судові витрати 7119,80 грн. 24.05.2019р. відкрито провадження за даним позовом. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, вважаючи надані докази спричинення матеріальної шкоди позивачу неналежним доказом. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «Здорово» не надало суду відзиву, належним чином повідомлялося про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.5 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дослідженими доказами та постановою Київського районного суду м. Одеси у справі про адміністративне правопорушення №520/16269/16 від 12.01.2017 року встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 8.12.2016р. о 14 годині по проспекту Ак.Глушка в м.Одесі, яка сталася з вини водія - відповідача, який керував автомобілем «Деу Ланос» номерний знак [NUMBER] , пошкоджено автомобіль «МАN» номерний знак [NUMBER] . Останній належить позивачу і сума матеріальної шкоди завданої йому, складає 4004,39 Євро, що еквівалентно 127937,39 грн., і що підтверджується орієнтовним попереднім кошторисом витрат, виконаних [PERSON] сервіс-партнером транспортних засобі Рено, Вольво та Сканія (а.с.9-32). Суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Здорово» згідно полісу АК №1874524, згідно якого ліміт заподіяної майнової шкоди становить 100000грн. (а.с.113). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, яка була завдана в результаті ДТП майну особи. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки суд розглядає справи в межах позовних вимог, і сторона позивача просить стягнути з страхової компанії матеріальну шкоду 50000 грн., то суд не виходячи за межі позовних вимог вважає за необхідне стягнути з останньої матеріальну шкоду на користь позивача 50000 грн. Крім цього суд зазначає, що на підставі ст.1194,22,1166,1187 ЦК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню розмір шкоди у сумі 27937,39 грн. , що є різницею між розміром спричиненої матеріальної шкоди та розміром ліміту майнової відповідальності страхової компанії (127937,39 - 100000). Представник відповідача [PERSON] заперечував проти доказу наданого стороною позивача - орієнтовним попереднім кошторисом витрат, виконаних [PERSON] сервіс-партнером транспортних засобі Рено, Вольво та Сканія (а.с.9-32), посилаючись на його неналежність. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.100 Закону України «Про нотаріат» документи, які складено за кордоном з участю іноземних властей бо які від них виходять, приймаються нотаріусами за умови їх легалізації органами Міністерства закордонних справ України. Без легалізації такі документи приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна. Відповідно до ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Суд акцентує увагу на тому, що оформлення документів для їх можливого використання як за кордоном так і на території України є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, до якої приєдналися більше ніж 90 країн, зокрема Німеччина. Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ. Відповідно до статей 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції. Так, з поданого позивачем в якості доказу документу вбачається проставляння на ньому апостиля Головою земельного суду м.Ашаффенбург Німеччина, а отже цей доказ є дійсним на території України і не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення, а оскільки цей доказ містить інформацію щодо збитків від ДТП, і стороною відповідача [PERSON] не заявлялось клопотань про призначення відповідної експертизи для з`ясування об`єму та суми збитків від зазначеного ДТП, то суд приймає цей доказ і вважає його належним. Також суд приймає у якості доказу вищезазначений поліс АК №1874524, та вважає, що його не було подано у строки, передбачені ст.83-84 ЦПК України представником відповідача [PERSON] з поважних причин. Суд критично ставить до посилань представника [PERSON] на те, що виявлені в орієнтовному попередньому кошторисі витрат, виконаних [PERSON] сервіс-партнером транспортних засобі Рено, Вольво та Сканія, механічні пошкодження автомобілю MAN можуть бути спричинені після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки це є припущенням учасника справи, яке не підтверджено належними та допустимими доказами. За правилами Глави 8 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову стягуються з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд розглядає справу виключно в межах позовних вимог, а сторона позивача просила суд стягнути судові витрати солідарно з обох відповідачів, що не передбачено Главою 8 ЦПК України, то така вимога є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Outcome: partial