Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до відповідачів з вказаною позовною заявою 05.07.2013 року, а 04.09.2015 року з заявою про збільшення позовних вимог. З позовної заяви вбачається, що 26.05.2008 рок позивач та [PERSON] уклали кредитний договір № 3709-009/08Р. Згідно з умовами кредитного договору, позивач з 26.05.2008 року по 26.05.2015 року надав [PERSON] право скористатися кредитом на загальну суму 103 000 грн. із розрахунку 16,49% річних за час фактичного користування кредитом, а [PERSON] зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до умов Кредитного договору, викладених в п. 4.4 [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на рахунок позивача рівними частинами в сумі 1 227 грн. щомісяця до «10» -го числа наступного місяця. Відсотки за користування коштами підлягають сплаті відповідачем щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору, зазначеного у п. 1.2 даного Договору (р.4.5 Договору). За договором поруки № 3709-009/08Р від 26.05.2008 року (п. 1.1) [PERSON] зобовязався перед позивачем нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 3709-008/08Р від 26.05.2008 року та можливих змін та доповнень до нього , які полягають в своєчасному та повному повернені кредиту в сумі 103\~000 грн. та будь-якого збільшення цієї суми, яке передбачено умовами кредитного договору, відсотків за користування кредитом, пені, штрафів, передбачених кредитним договором, в тому числі у випадку вимог про дострокове погашення кредиту в звязку з порушенням [PERSON] вимог кредитного договору. Відповідно до вимог договору поруки № 3709-009/08Р від 26.05.2008 року (п. 2.1) [PERSON] зобовязався у випадку невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, виконати за нього зобовязання перед позивачем на умовах, в порядку і строки встановлені кредитним договором № 3709-009/08Р від 26.05. 2008 року. Згідно з п. 1.3 кредитного договору, у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) відповідачем своїх зобов'язань за договором (у відношенні строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір відсоткової ставки збільшується на 3% річних, починаючи з розміру, встановленого в п.1.2 кредитного договору. Відповідно до п. 10.1 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування кредитом відповідач сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до п. 7.1.4., п.7.1., п.9.1. та п.9.1.2., п.9.1 Кредитного договору позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків і передбачених даним договором неустойок, а також відшкодувати збитків, заподіяних позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем даного договору, а відповідач зобовязаний повернути позивачу суму заборгованості, що залишилася, за кредитом, сплатити належні відсотки і неустойки. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №3709-009/08Ф від 26.05.2008 р., заборгованість складає станом на 23.07.2015 р. 519\~029, 47 грн., з яких: по сплаті кредиту у розмірі - 95 638,00грн.; по сплаті процентів у розмірі - 105 725,68 грн.; по сплаті пені за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі - 147 255, 88 грн.; по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі - 170 409,91 грн. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму та покласти на них -витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій зазначив, що як видно із розрахунку заборгованості наданої відповідачем за зустрічним позовом, він в односторонньому порядку здійснив зміну процентної ставки за користування кредитом. Так, відповідно до умов кредитного договору (пункт 1.2.) процентна ставка за кредитом складає 16,49% річних. Відповідно до інформації з розрахунку заборгованості, відповідачем за зустрічним позовом 11.09.2008 р. було підвищено процентну ставку до 19,49% річних, а 11.11.2008 року - до 22,49% річних. З яких мотивів, було підвищено процентну ставку позивачу не відомо. Відповідно до умов кредитного договору, а саме п. 1.3. передбачено підвищення процентної ставки за кредитом у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань за цим договором (відносно строків сплати зобов'язань). Відповідно до п. 7.1.2. кредитного договору передбачено право банку в односторонньому порядку здійснити зміну процентної ставки в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів на ринку позичкового капіталу.Проте зазначені пункти договору та дії відповідача суперечать ЗУ «Про захист прав споживачів». [PERSON] жодних повідомлень про зміну розміру процентної ставки по кредиту не отримував, жодних доказів законності підвищення процентної ставки за кредитом в матеріалах справи не міститься. А отже зазначені дії відповідача є незаконними і право споживача підлягає захисту у судовому порядку. Позивач за зустрічним позовом просить визнати неправомірними дії ПАТ КБ «Правекс Банк» з підвищення розміру річної процентної ставки за кредитним договором №3709-009/08Р від 26.05.2008 р. з 11.09.2008 року до 19,49%, з 11.11.2008 року до 22,49%, визнати недійсним підвищення процентної ставки за кредитним договором №3709-009/08Р від 26.05.2008 р. з 11.09.2008 року до 19,49%, з 11.11.2008 року до 22,49%, зобов'язати ПАТ КБ «Правекс Банк» зробити відповідний перерахунок заборгованості за процентною ставкою 16,49% річних. Представник позивача за первісним позовом надав суду письмові заперечення на зустрічний позов, з яких вбачається, що з зустрічною позовною заявою позивач за первісним позовом не погоджується, вважаючи, що до правовідносин за Кредитним договором положень п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовані безпідставно та необґрунтовано, бо умови п. 1.3. Кредитного договору щодо підвищення процентної ставки за кредитом є нічим іншим як відповідальністю позичальника за неналежне виконання ним своїх зобовязань за Кредитним договором. Збільшення розміру процентної ставки за Кредитним договором відбулось через невиконання (неналежне) виконання своїх зобовязань по Кредитному договору внаслідок порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, про що чітко вказано в умовах Кредитного договору та погоджено сторонами і скріплено їх підписами, а не внаслідок зміни облікової ставки НБУ. Із змісту Кредитний договору вбачається, що за власним волевиявленням сторони досягли домовленості в усіх істотних умовах договору та власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов'язання виконувати умови договору належним чином.Банком повністю виконані взяті на себе за Кредитним договором зобовязання. Однак, позичальник порушив свої зобовязання за Кредитним договором, доказом зазначеного факту виступає розрахунок заборгованості за Кредитним договором, що міститься в матеріалах справи.Неналежне ставлення до виконання цього обовязку свідчить про вину особи, яка є безумовною підставою для відповідальності за порушення зобовязання.На підставі вищевикладеного, Банк з дотриманням вимог чинного законодавства правомірно здійснив підвищення процентної ставки відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, внаслідок систематичного невиконання Відповідачем своїх зобовязань по Кредитному договору.Враховуючи вищезазначене, Банком в даному випадку не було застосовано п.7.1.2. Кредитного договору, оскільки зміна процентної ставки погоджена сторонами умовами кредитного договору та посилання Позивача у зустрічному позові на пункт 7.1.2. Кредитного договору є помилковим. Позивач за первісним позовом вважає, що відсутні законні підстави визнання неправомірним та недійсним підвищення відсоткової ставки за Кредитним договором, оскільки припущення позивача за зустрічним позовом, викладені у зустрічному позові не відповідають умовам чинного законодавства та дійсним обставинам справи; просить у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити повністю. В попередніх судових засіданнях представник позивача за первісним позовом просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням їх збільшення, проти задоволення зустрічного позову заперечував, вважає його необґрунтованим, посилався на обґрунтування, викладені в позовній заяві, заяві про збільшення розміру позовних вимог та у запереченнях на зустрічний позов; представник позивача неодноразово надавав суду заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с. 153 154, 163). В попередніх судових засіданнях представник відповідача заперечував проти задоволення первісного позову, просив задовольнити зустрічний позов; надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення первісного позову заперечує у повному обсязі, наполягає на задоволенні зустрічного позову, просить при ухваленні рішення застосувати строки позовної давності на підставі раніше поданої письмової заяви. Суд, повно і всебічно зясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем та відповідачем письмові докази, зясувавши, що між сторонами виникли договірні кредитні відносини та відносини договору поруки, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову частково та відмови у задоволенні зустрічного позову. Судом встановлено, що 26 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 3709-009/08Р ( а. с. 6 9). Згідно з умовами якого позивач з 26.05.2008 року по 26.05.2015 року надав [PERSON] право скористатися кредитом на загальну суму 103 000 грн. із розрахунку 16,49% річних за час фактичного користування кредитом, а [PERSON] зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до умов Кредитного договору, викладених в п. 4.4, [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на рахунок позивача рівними частинами в сумі 1 227 грн. щомісяця до «10» -го числа наступного місяця. Відсотки за користування коштами підлягають сплаті відповідачем щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору, зазначеного у п. 1.2 даного Договору (п. 4.5 Договору) (а.с. 6, зворот). Судом також встановлено, що за договором поруки № 3709-009/08Р від 26.05.2008 року ( п. 1.1) [PERSON] зобовязався перед позивачем нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 3709-008/08Р від 26.05.2008 року та можливих змін та доповнень до нього, які полягають в своєчасному та повному повернені кредиту в сумі 103\~000 грн. та будь-якого збільшення цієї суми, яке передбачено умовами кредитного договору, відсотків за користування кредитом, пені, штрафів, передбачених кредитним договором, втому числі у випадку вимог про дострокове погашення кредиту в звязку з порушенням [PERSON] вимог кредитного договору.(а. с. 16) Відповідно до вимог договору поруки № 3709-009/08Р від 26. 05. 2008 року (п.2.1) [PERSON] зобовязався у випадку невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, виконати за нього зобовязання перед позивачем на умовах, в порядку і строки встановлені кредитним договором № 3709-009/08Р від 26.05. 2008 року. ( а. с. 16). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст. 533, 534 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач [PERSON] в порушення вищезазначених вимог кредитного договору та норм ЦК України не виконав своє зобовязання за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 141-142), заборгованість складає станом на 23.07.2015 року 519\~029, 47 грн., з яких по сплаті кредиту у розмірі 95\~638, 00 грн., по сплаті процентів у розмірі 105\~725, 68 грн., по сплаті пені за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 147\~255, 88 грн., по сплаті пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 170\~409, 91 грн. Однак представником відповідача [PERSON] [PERSON], посилаючись на п. 9.2. кредитного договору ( а. с. 166-167), подавалась заява про застосування строку позовної давності Проте з вказаного пункту договору вбачається, що строк користування кредитом припиняється за умови, що про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника. Відповідачем [PERSON] та його представником не надано суду доказів на підтвердження одержання від банку письмового повідомлення про припинення строку кредиту. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитний договір було припинено до закінчення строку його дії. Так, за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня, це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку позовної давності щодо вимог пені починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється за кожним днем (місяцем), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, банк звернувся до суду з позовом 05 липня 2013 року, строк дії кредитного договору встановлений до 26 травня 2015 року, згідно розрахунку заборгованості (а.с. 141 142) востаннє погашення за кредитним договором здійснювались 23.12.2008 року, заборгованість за кожним черговим платежем, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15 та у постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо необхідності застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Згідно п. 1.2 умов Кредитного договору № 3709-009/08Р кредит надається позичальникові у строк з 26.05.2008 року по 26.05.2015 року зі сплатою 16, 49 відсотків річних Пунктом 1.3 Кредитного договору передбачено, що у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту і/або сплати відсотків і/або повернення кредиту не в повному обсязі). Розмір процентної ставки збільшується на 3 (три) відсотки річних, починаючи з розміру, встановленого п. 1.2 даного Договору; у випадку наступного невиконання позичальником своїх зобовязань за цим Договором розмір процентної ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту Договору; новий розмір процентної ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який Позичальник повинен був виконати свої зобовязання, однак не виконав їх, або виконав не в повному обсязі. Відповідно до п. 10.1 кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування кредитом відповідач сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Обчислюючи період стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування кредитом, суд вважає, що останні підлягають стягненню в межах загального трирічного строку позовної давності з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, тобто за період з 05 липня 2010 року по строк дії договору 23 липня 2015 року, а пеня в межах річного спеціального строку позовної давності з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, тобто за період з 05 липня 2012 року по 23 липня 2015 року. Вирішуючи питання про розмір заборгованості за тілом кредиту, суд виходить з того, що згідно розрахунку позивача (а.с. 141 142), доданого до заяви про збільшення розміру позовних вимог, за період з 01.07.2010 року по 31.05.2015 року розмір простроченої заборгованості складає (95\~638, 00 грн 23\~313, 00 грн), що становить 72\~325 грн. Вирішуючи питання про розмір заборгованості за процентами, суд виходить з того, що згідно розрахунку позивача (а.с. 141 142), доданого до заяви про збільшення розміру позовних вимог, відсутній розрахунок нарахованих відсотків за період з 01.05.2010 року по 27.12.2010 року, а за період з 28.12.2010 року по 25.05.2015 року розмір нарахованих відсотків складає (42\~372. 14 грн + 42\~072, 67 грн + 10\~371, 46 грн), що становить 94\~816, 27 грн. Щодо розміру заборгованості за пенею, нарахованою на прострочену заборгованість по тілу кредиту, суд виходить з того, що згідно розрахунку позивача (а.с. 141 142), доданого до заяви про збільшення розміру позовних вимог, за період з 01.07.2012 року по 23.07.2015 року її розмір складає (2056, 82 грн + 2103, 57 грн + 2080, 95 грн + 2197, 06 грн + 2171, 43 грн + 2290. 55 грн + 2343,70 грн + 2159, 23 грн + 2437, 45 грн + 2404. 19 грн + 2531, 20 грн + 2494, 91 грн + 2624, 95 грн + 2671, 82 грн + 2631, 00 грн + 2765, 57 грн + 2721, 72 грн + 2859, 32 грн + 2906, 19 грн + 2667, 29 грн + 2999, 94 грн + 2948, 53 грн + 3093, 69 грн + 3039, 26 грн + 3187, 44 грн + 3234, 31 грн + 3175, 34 грн + 3328, 06 грн + 3266, 07 грн + 3421, 81 грн + 3468, 68 грн 3175, 34 грн + 3562, 43 грн + 3492, 88 грн + 3064, 29 грн + 6835, 73 грн), що становить 104\~412, 72 грн. Щодо розміру заборгованості за пенею, нарахованою на прострочену заборгованість по відсоткам, суд виходить з того, що згідно розрахунку позивача (а.с. 141 142), доданого до заяви про збільшення розміру позовних вимог, відсутній помісячний розрахунок пені за період з 05.07.2012 року по 17.12.2012 року, а за період з 18.12.2012 року по 23.07.2015 року її розмір складає (83\~778, 53 грн + 22\~930, 83 грн + 7556, 75 грн), що становить 114 266, 11 грн. Таким чином, за даними розрахунку, який не спростовано відповідачем, застосовуючи наслідки спливу строку позовної давності до заявлених вимог на підставі заяви представника відповідача, суд вважає, що розмір заборгованості по тілу кредита складатиме 72\~325 грн, заборгованості по відсоткам 94\~816, 27 грн, заборгованості за пенею, нарахованою на прострочену заборгованість по тілу кредиту 104\~412, 72 грн, заборгованості за пенею, нарахованою на прострочену заборгованість по відсоткам 114 266, 11 грн, що разом складає 385\~820, 10 грн. В частині стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] як солідарного боржника, суд також вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, враховуючи наступне. Частиною 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, шо у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В задоволенні зустрічного позову суд відмовляє з наступних підстав. Позивач за зустрічним позовом просить визнати дії банку з підвищення процентних ставок за кредитним договором неправомірними, посилаючись на те, що відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитним договором у звязку з волевиявленням однієї з сторін та на те, що відсутнє письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки в звязку зі зміною облікової ставки НБУ України. Однак, вказані вимоги спростовуються матеріалами справи (а. с. 206 209), наданими позивачем, з яких вбачається, що позивач двічі надіслав відповідачу [PERSON] рекомендованим листом з зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення письмові повідомлення про підвищення процентної ставки за договором. З письмових повідомлень вбачається, що процентна ставка підвищена на підставі п. 1.3. кредитного договору, яким передбачено право банку у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) Позичальником своїх зобовязань за цим Договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту і/ або сплати відсотків і/ або повернення кредиту не в повному обсязі) збільшити розмір процентної ставки на 3% річних, починаючи з розміру, встановленого в п. 1.2. даного Договору. У випадку наступного невиконання Позичальником своїх зобовязань за цим Договором розмір процентної ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту Договору. Новий розмір процентної ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який Позичальник повинен був виконати свої зобовязання, однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі. Суд враховує, що підвищення процентної ставки позивачем в односторонньому порядку відбулося з 11.09.2008 року та з 11.11.2008 року, тобто до 10.01.2009 року, коли набрав чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку". Суд враховує абз. 2 п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 зі змінами,в якому зазначено, що виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). Оскільки позивачем при подачі позову до суду були понесені судові витрати в розмірі 3\~654, 00 грн. (а. с. 1, 143), відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідачів належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2716,\~20 грн по 1358,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial