Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

У липні 2017 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] , зазначаючи, що 01.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-307/171/2008, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 47365,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 02.08.2021 року. Зобов`язання [PERSON] були забезпечені шляхом укладання з [PERSON] договору поруки № SR-307/171-1/2008 від 01.08.2008 року, у зв`язку з чим вони є солідарними боржниками. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором станом на 09.06.2016 року виникла заборгованість у розмірі 288 115,58 грн., яка складається з: 268 486,92 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 19 628,66 грн. - заборгованості за відсотками. У зв`язку із зазначеним, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 288 115,58 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача Яшин О.С. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову з наступних підстав. Представник відповідача зазначила, що позивачем не доведено в якій валюті та в якому розмірі було видано відповідачеві кредитні кошти, оскільки відповідач [PERSON] не отримувала кредиту у валюті - швейцарських франках, а отримала в касі банку кредит у гривні. Також представник відповідача зазначила, що позивачем неправильно здійснено розрахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням наданих відповідачем квитанцій про сплату щомісячних платежів. Банк, звернувшись до суду з позовом, просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 08.06.2016 року, однак до позовної заяви Банком додано розрахунок заборгованості станом на 03.03.2016 року. У зв`язку з викладеним, відповідач та її представник вважають позовні вимоги Банку необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим просили суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги не визнав, зважаючи на їх необґрунтованість, та просив у задоволенні позову відмовити, а справу розглянути за його відсутності (а.с. 257 т. 1). Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-307/171/2008, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 47365,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 02.08.2021 року (а.с. 6-20 т. 1). З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № SR-307/171-1/2008 від 01.08.2008 року (а.с. 39-40 т. 1). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2018 року по справі за клопотанням представника відповідача [PERSON] , [PERSON] було призначено судово-економічну експертизу (а.с. 254 т. 1). Відповідно до висновку судового експерта № 115е/18 від 17.04.2018 року заборгованість по тілу кредиту у розмірі 268486,92 грн. та по відсоткам у розмірі 19628,66 грн. документально не підтверджується. У вказаному висновку зазначено, що сума, сплачена 03.09.2012 року [PERSON] у розмірі 5500,25 грн. не відображена в банківській виписці та не списана у погашення платежу по кредитному договору; сума у розмірі 28,70 грн. вказана у банківській виписці, однак не списана в погашення платежу. Відповідно до висновку сума заборгованості по тілу кредиту станом на 03.03.2016 року складає 222832,38 грн. (а.с. 60 т. 2). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на зазначене, суд вважає встановленим, що позичальник [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір котрої підтверджується розрахунком заборгованості та висновком судового експерта. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 217 303,43 грн. (222832,38 грн. - 5500,25 грн. - 28,70 грн.). Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 19 628,66 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заявивши позовні вимоги про стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом у розмірі 19 628,66 грн., позивачем не надано на підтвердження розміру заборгованості за відсотками належних та допустимих доказів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній здійснений станом на 03.03.2016 року, в той час як позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за відсотками станом на 08.06.2016 року. Крім того, відповідно до висновку судового експерта розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 19628,66 грн. документально не підтверджується. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» в частині стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом у розмірі 19 628,66 грн. недоведеними і приходить до висновку про відмову позивачеві в цій частині вимог. Суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором як з солідарного боржника задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин між сторонами) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Статтею 4 договору поруки № SR-307/171-1/2008 від 01.08.2008 року визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі. Судом встановлено, що 15.06.2016 року позивачем була направлена на адресу відповідачів досудова вимога про дострокове повернення кредиту, відповідно до якої останнім було запропоновано достроково погасити заборгованість за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дня направлення Банком цієї вимоги (а.с. 45 т. 1). Пред`явивши вказану досудову вимогу до відповідачів про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, Банк фактично змінив строк виконання основного зобов`язання, встановивши його у 30 календарних днів з дня направлення вимоги, тобто з 15.06.2016 року до 15.07.2016 року. Оскільки договором поруки № SR-307/171-1/2008 від 01.08.2008 року фактично не встановлено строк його дії, строк виконання основного зобов`язання настав 15.07.2016 року, а позивач звернувся до суду з цим позовом до поручителя лише 25.07.2017 року, тобто після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості за кредитом з відповідача [PERSON] як з солідарного боржника. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги ПАТ «ОП Банк» частково. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд вважає необхідним зазначити наступне. Законом України від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», котрий був опублікований у газеті Голос України 03.11.2018 року, набрав чинності 04.11.2018 року та введений в дію з 04.02.2019 року, внесено зміни, зокрема, до статті 559 ЦК України та частину 4 цієї статті викладено в новій редакції, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Відповідно до ст.2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі № 37766/05 «Дімопулос проти Туреччини» суд дійшов висновку про те, що застосування змін до законодавства до правовідносин, що виникли до внесення змін до законодавства, із зворотною силою складає порушення права особи на справедливий судовий розгляд, передбачений статтю 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Приймаючи до уваги, що відповідно до положень статті 10 ЦПК України суд при розгляд справи користується принципом верховенства права, а Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України та практика Європейського суду з прав людини є джерелом права, при вирішенні спору у цій справі суд застосовує статтю 559 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин між сторонами. Суд критично ставиться до посилань представника відповідача [PERSON] , [PERSON] на те, що позичальник не отримувала кредит у швейцарських франках, а отримувала його у гривнях, оскільки відповідно до п. 2 Додаткового договору № ML-307/171/2008/CHF від 01.08.2008 року до кредитного договору № ML-307/171/2008 від 01.08.2008 року викладено п. 1.7.2 кредитного договору в наступній редакції: видача кредиту здійснюється згідно з кредитною заявкою позичальника в безготівковій формі, шляхом перерахування всієї суми кредиту чи траншу, зменшену на утриману комісію Банку у розмірі, визначеному Тарифами, на поточний рахунок. Для подальшого отримання кредиту готівкою, а також у випадку перерахування кредиту на поточний рахунок продавця, позичальнику необхідно конвертувати отриману суму кредиту в швейцарських франках в іншу валюту чи продати отриману суму кредиту в швейцарських франках за національну валюту на Міжбанківському валютному ринку України. 1.7.2.2 позичальник вважається таким, що отримав кредит, після зарахування Банком кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно з п. 2.1.2 Додаткового договору № 1 від 10.08.2011 року до кредитного договору сторонами кредитного договору погоджено, що валютою кредиту є гривня. З огляду на зазначене, суд критично ставиться до заперечень представника відповідача проти позову, оскільки вони суперечать фактичним обставинами справи і спростовуються наданими позивачем і дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3259,55 грн.

Outcome: partial