Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.05.2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила стягнути аліменти в розмірі 25% щомісячно, на утримання дитини [PERSON], [INFO], з моменту подання позовної заяви до суду 22.05.2017 року та до повноліття дитини. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 03.10.2016 року було розірвано шлюб з відповідачем, син [PERSON] знаходиться на її утриманні, відповідач не надає допомогу на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та зазначила, що син [PERSON] мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні, син [PERSON] мешкає з відповідачем. Відповідач не надає допомогу в розмірі достатньому для утримання дитини. Відповідач та представник відповідача, позовні вимоги визнали частково, відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі позову та до повноліття дитини, шляхом перерахування суми аліментів на особистий рахунок дитини в банку. Відповідач зазначив, що має на утриманні сина [PERSON] та непрацездатних батьків. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 03.10.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], мотивуючи це тим, що син проживає з нею, відповідач, надає утримання в розмірі недостатньому для утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Аналізуючи матеріали справи та пояснення позивачки щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітнього сина сторін - [PERSON], [INFO] враховуючи, те що позивачка несе витрати по утриманню дитини і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров'я та відпочинок, а відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання дитини обома батьками. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] народження у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, як встановлено судом, відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст.367 ЦПК України.

Outcome: partial