Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Посилалася на те, що вони із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте тривалий час разом не проживають. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними не склалися, відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утриманні дітей. Рішенням Першотравневого районного суду від 11.02.2013 року було вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Також вказувала на те, що обставини після прийняття вказаного рішення суду суттєво змінилися. Так, на даний час старша дитина досягла повноліття, у звязку з чим розмір аліментів було змінено. На даний час розмір аліментів, який стягується на утримання їх малолітнього сина є недостатнім та становить 598 грн. 95 коп. Хлопчик перебуває на диспансерному обліку в МДП, що потребує додаткових витрат на його лікування. Окрім того, позивач зазначила, що [PERSON] є пенсіонером, інших неповнолітніх дітей, утриманців у нього не має. Просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11.02.2013 року. Стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути понесені нею судові витрати. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позов. У поданому відзиві відповідач вказував на те, що 05.02.2018 року у добровільному порядку звернувся з заявою за місцем виплати пенсії про відрахування аліментів на дитину і саме з цього часу з нього стягуються аліменти на утримання сина у розмірі ? доходу. У звязку з тим, що він є учасником бойових дій просив звільнити його від сплати аліментів. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Надала суду 04.04.2018 року акт наданих їй адвокатом послуг, вартість яких становить 2300 гривень. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов про зміну розміру аліментів визнав. Однак, заперечував проти стягнення з нього судових витрат у розмірі 2300 гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між сторонами 14 жовтня 1995 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.13). Від шлюбу є одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 14). Неповнолітній проживає разом із позивачем (а.с.17). Вказану обставину відповідач не оспорював. [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням суду від 11.02.2013 року з відповідача вже було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.(а.с. 18). Таким чином між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст. 7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1492 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років 1860 гривень. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. При цьому, суд враховує положення ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» становить 930 гривень. Як було встановлено судом, дитина [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в МДП з народження: у ортопеда з діагнозом «Плосковальгусні стопи», «Правобічний грудо-поперековий сколіоз»; у кардіоревматолога з діагнозом «Метаболічна кардіопатія» (а.с.22). Окрім того, суд враховує, що відповідач у порядку, передбаченому ст. 187 СК України звернувся з заявою за місцем виплати пенсії про відрахування аліментів на дитину і саме з цього часу з нього стягуються аліменти на утримання сина у розмірі ? частки пенсії (а.с. 10). Зазначена обставина враховується судом при визначенні моменту, з якого підлягають стягненню аліменти у зміненому розмірі. Проте, вказана обставина не є підставою для відмови в позові, з огляду на необхідність стабільного забезпечення та захисту інтересів дитини. Проаналізувавши усі обставини справи та ознайомившись із доводами сторін, суд вважає, що матеріальний стан одержувача аліментів змінився, оскільки дитина подорослішала, внаслідок чого її потреби зросли. Окрім того, суд враховує, що за останні чотири роки в країні погіршилась економічна ситуація, при цьому розмір прожиткового мінімуму на дитину значно збільшився. З огляду на зазначені вище принципи захисту та піклування про дитину та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов обгрунтований. При цьому суд акцентує увагу на тому, що [PERSON] є повнолітньою особою працездатного віку та зобовязаний матеріально утримувати власну дитину. На підставі вищевикладеного та враховуючи матеріальний стан сторін, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити: розмір аліментів змінити: стягнувши із відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розглядаючи питання про стягнення судових витрат, суд керується наступними положеннями ЦПК України. Зокрема, у відповідності до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, в тому числі на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору, якою згідно ст. 174 Кодексу є позовна заява, кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (стаття 134 Кодексу). Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (стаття 137 Кодексу). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Проте, як було встановлено судом, позивачем не було подано до суду договору про надання правничої допомоги, укладеного з адвокатом, а наданий суду акт наданих послуг від 05.03.2018 року було подано до суду з порушенням, визначеного ст. 134 Кодексу, строку. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зазначені положення Закону, а також те, що відповідач є учасником бойових дій та звільнений від оплати судових витрат, а тому даному випадку судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: partial