Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №CVBHAU00040167 відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 12836,04 доларів США. Стверджує, що в забезпечення виконання [PERSON] умов вищевказаного кредитного договору , між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. У звязку з ненаданням своєчасно банку коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, відповідач [PERSON] станом на 20.05.2015 рік має заборгованість перед банком в розмірі 27975,17 доларів США , яка складається із 8926,28 доларів США заборгованість за кредитом; 1462,63 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 539,10 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 15703,80 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за кредитом; 11,76 доларів США-штрафу ( фіксована частка) та 1331,59 доларів США штрафу (процентної складова). На підставі викладеного просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати . Представник позивача в судове засідання не зявився. Від нього до суду надійшла заява, в якій просив суд справу слухати у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Просив стягнути також 150 гривень витрат, понесених за розміщення оголошення у газеті «Буковина». В судове засідання відповідачі не зявилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а саме розміщенням оголошенням про виклик до суду в регіональній газеті /а.с. 49/. Про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 122 ЦПК України - у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі. Ч.2 ст. 197 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевказаних обставин, судове засідання проводилось без технічної фіксації. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі наявні достатні матеріали про їх права та взаємовідносини. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ст.526 ЦК України, відповідно до якої, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; - згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. - відповідно до ст. 554 ЦК України, \~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки - договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України); - ст.1048 ЦК України, з якої вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. - ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. - ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом досліджено матеріали справи, а саме : - розрахунок заборгованості [PERSON] перед банком станом на 20.05.2015 р. /а.с.3-5/. - лист вимога (повідомлення) від 21.05.2015 року відповідачів про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором.( а.с.7-9); - Кредитний договір від 29.11.2007 року № CVBHAU00040167, згідно умов якого, відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 12836,04 доларів США. (а.с.10-13); - Договір поруки № CVBHAU00040167 від 29.11.2007 року, укладений між банком та [PERSON] з метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору.(а.с. 14). Судом встановлено, що [PERSON]М, порушивши умови кредитного договору від 29.11.2007 року № CVBHAU00040167 утворив заборгованість за цим договором в розмірі 27975,17 доларів США , яка складається із 8926,28 доларів США заборгованість за кредитом; 1462,63 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 539,10 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 15703,80 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за кредитом; 11,76 доларів США-штрафу ( фіксована частка) та 1331,59 доларів США штрафу (процентної складова). За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12). У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 29.07.2015 рік 1 долар США еквівалентно до 22,03 гривень. Отже, 27975,17 доларів США доларів США , які позивач просить стягнути з відповідачів дорівнює 616292 грн.99 коп. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по зверненню до суду . Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню,,

Outcome: partial