Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та стягнути з відповідача аліменти за минулий час на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. з усіх видів його заробітку (доходу), за кожен місяць за попередні три роки. На обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем, 10 травня 2008 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбних відносин вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], про що 20.08.2008 р. зроблено відповідний актовий запис № 498. Відповідно до [PERSON] Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 03.04.2015р № 00015233987 10 липня 2014 р. внесені відомості про зміну прізвища дитини її батьками відповідно до ст. 148 Сімейного кодексу України. З народження дитини відповідач з нею та їх сином однією сімєю не проживає, шлюбні стосунки між ними фактично були припинені, а дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідач мешкає окремо за адресою: [ADDRESS]. Шлюб між ними розірваний на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.08.2011 р. Відповідач не виконує свого батьківського обовязку щодо утримання дитини. На даний час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Від другого шлюбу має ще трьох неповнолітніх дітей: доньку Меланію, [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Як мати вона не в змозі самостійно нести усі витрати на утримання їх спільного сина, адже повинна забезпечувати гідне дитинство одночасно всіх своїх дітей, надаючи їм усім можливості для зростання та розвитку. А отже на сьогодні матеріальне становище не дає мені можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвиток обдарувань. Її сім'я перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач є повністю працездатним, має задовільний стан здоровя та повинен утримувати сина. Відповідач аліменти, окрім їх спільного сина, нікому більше не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків на утриманні у відповідача немає. Відповідач офіційно не працює та не має бажання оформитись на постійне місце роботи з офіційною заробітною платою, щоб уникнути допомоги на сина. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина аби забезпечити нормальний розвиток дитини, не надає кошти ані на лікування, ані на товари першої необхідності. Також відповідач не приймає участі у вихованні сина, догляді за ним, щоб надати йому повноцінне батьківське піклування та турботу. Повсякденні питання та проблеми сина його не турбують. Відповідач жодного разу не підтримував сина ні матеріально, ні морально. Зазначає, що їх син має досить значні проблеми зі здоров'ям, переніс вже чотири операції, що підтверджується епікризами Обласної дитячої клінічної лікарні. У зв'язку із вказаним, син потребує частої медичної допомоги, лікування, здійснення профілактичних заходів, періодичного нагляду у лікарів, придбанні медичних лікувальних засобів, які на даний час коштують занадто дорого. Ці витрати на дитину мають постійний та зростаючий характер, а тому вона не має змоги самостійно їх нести. Між нею та відповідачем на момент предявлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Зважаючи на те, що відповідач є повністю працездатним, вважає за можливе просити суд стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. з усіх видів його заробітку (доходу). Даний розмір аліментів є цілком посильним для відповідача. Зазначила, що нею протягом усього часу окремого проживання батька з дитиною здійснювались усі залежні від неї дії, щоб сприяти виконанню ним свого батьківського обов'язку в добровільному порядку. Вона неодноразово телефонувала відповідачу з проханням приймати належну участь у матеріальному забезпеченні дитини, зверталась до його матері із проханням посприяти у встановленні справедливості, проте відповідач на ці прохання не реагує та не дає мотивованих пояснень щодо відмов у задоволенні їх законних прохань та вимог. Крім того, відповідач всілякими методами і способами намагається приховати від неї будь-яку інформацію про власні доходи та прибуток. Така поведінка, на її думку, довгий час була спрямована на те, щоб ускладнили її звернення до суду шляхом створення перешкод у доказуванні та визначенні розміру належних для утримання дитини аліментів. Вважає, що такі діяння відповідача, а точніше його бездіяльність, свідчать про свідоме, цілеспрямоване і систематичне ухилення від сплати аліментів. Тому в даному випадку застосуванню підлягає вказана вище ч.2 ст. 191 СК України, тобто присудження з відповідача підлягають також аліменти за минулий час, а саме - за три останні роки, що передували даті звернення до суду із даною позовною заявою. Що ж до розміру аліментів за минулий час, то вважає, що їх сума повинна бути аналогічною заявленій вище у розмірі 1200,00 грн. щомісяця. Позивач [PERSON] в судове засідання зявилася, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідач ніколи не надавав їй матеріальної допомоги на утримання сина, хоч і повинен був за законом його забезпечувати. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON], яка брала участь в судовому засіданні 23.11.2017 року, підтримала позов у повному обсязі, просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, зазначив, що добровільно здійснив декілька платежів у 2017 році в рахунок сплати аліментів, він згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1000,00 гривень; заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина за минулий час, оскільки позивач протягом усього часу мала можливість звернутися до суду із позовом до нього про стягнення аліментів, але не скористалася цим правом. Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON]. в судове засідання з'явився, підтримав зазначені відповідачем заперечення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є бабусею відповідача, зазначила, що [PERSON] є її онуком, разом із позивачкою він не мешкає близько трьох років. Вказала, що вона надає позивачу матеріальну допомогу на утримання правнука [PERSON], в серпні 2017 року в розмірі 600 грн., в жовтні передала позивачу від власного імені 3000,00 гривень, в листопаді надала грошові кошти для погашення позики 2950 грн., в січні 2018 року надала позивачу 300 грн., а 10.01.2018 року надала правнуку 100 грн.; ці гроші вона давала від себе, відповідач про це нічого не знав. Зазначила також, що позивач ніколи не просила її звернутися до відповідача щоб він платив аліменти на утримання його сина [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матірю відповідача, зазначила, що її син та позивач по справі не мешкають разом з 2009 року, до неї позивач [PERSON] щодо сплати її сином аліментів на утримання дитини не зверталась. Вона не надавала позивачу матеріальної допомоги, матеріальні кошти онуку надавала її мати [PERSON], зазначила також, що до серпня 2017 року позивач не зверталась до них щодо сплати аліментів на утримання дитини. Вислухавши сторони по справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], про що 20.08.2008 р. зроблено відповідний актовий запис № 498, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 490298, виданим 17 липня 2014 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.10). Відповідно до [PERSON] Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 03.04.2015 р. № 00015233987 10 липня 2014 р. внесені відомості про зміну прізвища дитини її батьками відповідно до ст. 148 Сімейного кодексу України (а.с.11). Згідно наданих матеріалів, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.08.2011 р. (а.с.9). Згідно змісту позову та пояснень позивача вбачається, що відповідач не виконує свого батьківського обовязку щодо утримання дитини, яка мешкає з нею та знаходиться на її повному утриманні. На даний час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Від другого шлюбу має ще трьох неповнолітніх дітей. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх сина аби забезпечити нормальний розвиток дитини, не надає кошти ані на лікування, ані на товари першої необхідності. Також відповідач не приймає участі у вихованні сина, догляді за ним, щоб надати йому повноцінне батьківське піклування та турботу. На теперішній час між сторонами не досягнуто домовленостей щодо умов та порядку утримання їх неповнолітньої дитини, а тому вказаний спір підлягає вирішенню судом. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - "СК України") батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі\~ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має постійного місця роботи, отримує не регулярний, мінливий дохід, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та інших осіб, тобто відповідач, являючись батьком дитини, має всі можливості матеріально її утримувати, що є його обовязком відповідно до статті 180 СК України. Із пояснень позивача та матеріалів справи судом також встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], за станом здоров'я потребує медичної допомоги, йому проведено чотири операції, він потребує здійснення профілактичних заходів, періодичного нагляду у лікарів, придбання медичних препаратів, що підтверджується копіями епікризів Обласної дитячої клінічної лікарні (а.с.12-15). В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що його відомі обставини щодо стану здоров'я його сина [PERSON], [INFO] Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дитини, враховуючи фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial