Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просить стягнути суму боргу в розмірі 65 125 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 31.08.2014 року [PERSON] під розписку отримав від позивача грошові кошти в розмірі 2 500 доларів США у строк до 20.12.2014 року. Однак у визначений в розписці строк грошових коштів не повернув, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання", причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність не направляв (а.с. 11-12, 15-16, 17-18). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного розгляду справи на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 31 серпня 2014 року позивачем передано відповідачу грошові кошти в сумі 2 500 доларів США. із строком повернення до 20 грудня 2014 року, що підтверджується розпискою, підписаною відповідачем (а.с. 20). Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З огляду на викладене, враховуючи невиконання [PERSON] як позичальником свого обов'язку щодо повернення [PERSON] позичених у нього грошових коштів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у сумі 2 500 доларів США, що станом на 18.05.2015 р. в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 51 745 грн. 50 коп. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складаються з судового збору у сумі 517 грн. 45 коп.

Outcome: partial