Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 4000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн. завдану в наслідок вчинення кримінального правопорушення та понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що 04.07.2018 року з вини відповідача, який порушив ПДД України сталося ДТП в результаті якого позивачу, яка їхала в якості пасажира в автомобілі Ford Transit, були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів кісток тазу та попередніх відростків 1-5 поперекових хребців, які кваліфіковані як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 04.10.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. В рамках розгляду кримінальної справи позивачем не був заявлений цивільний позов у зв`язку із тим, що вона перебувала на лікарняному та проходила реабілітацію. Наразі просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 4000,00 грн. яка є сумою страхового відшкодування за транспортний засіб Ford Transit, моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн. яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала позивачка в результаті ДТП під час яких отримала тілесні ушкодження та вимушена була проходити курс лікування, а також понесені судові витрати. Представник позивача адвокат Медвідь Є.М. в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Прокопеня С.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме зазначив, що відповідач згоден відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 4000,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 50000,00 гривень. 25.04.2019 року відповідачем до суду був поданий відзив на позовну заяву відповідно до якого він просить відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що в обґрунтування заявленої суми позивач посилається на протокол узгодження розміру та способу страхового відшкодування, який не має підпису та печатки страхової компанії в якому сторони узгодили суму страхового відшкодування 55 000 грн. Водночас відповідно до висновку експерта розмір матеріальних збитків складає 59 141 грн. У відповідача на час здійснення ДТП був поліс обов`язкового страхування №АК/6811288 від 06.09.2017 року, що не заперечує і сам позивач. Так, відповідно до зазначеного полісу була застрахована матеріальна відповідальність на суму до 100000 грн., та за шкоду здоров`ю у сумі до 200000 грн. Таким чином відповідач застрахував свою відповідальність за матеріальну шкоду та страхової виплати зазначеної у страховому полісі у сумі 100000 грн. за матеріальну шкоду явно достатню для погашення матеріальної шкоди. Не визнає розмір заявленої матеріальної шкоди у розмірі 2700,00 грн. на проведення дослідження, оскільки представник страховика не з`явився у визначений строк для дослідження отриманих автомобілем пошкоджень. Крім того, відповідач не визнає зазначену суму відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн., оскільки відсутні документи в підтвердження понесених витрат. Також просить відмовити позивачу у задоволені вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 500000 грн., оскільки в підтвердження зазначеної суми позивачем не надано доказів, а також не враховано, що на карту чоловіка позивачки відповідачем було переведене суму у розмірі 12000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Згідно з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так вироком Приморського районного суду Запорізької області від 04.10.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та йому було призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. /а.с.7-9/. На час розгляду справи в суді даний вирок суду є чинним, не скасовувався, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди 04.07.2018 року. Позивач [PERSON] є власником автомобілю Ford Transit реєстраційний номер [NUMBER] , в якому вона знаходилась в якості пасажира на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди», вина є основним фактором наявності підстав для відшкодування з відповідача всіх виниклих матеріальних витрат у зв`язку з ДТП, витрат на відновлення здоров`я й моральної шкоди. Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з матеріалів справи, в результаті ДТП автомобіль Ford Transit реєстраційний номер [NUMBER] зазнав матеріальних пошкоджень, та фактичний розмір вартості матеріального збитку автомобіля з урахуванням втрати товарної вартості склав у грошовому вимірі 59141 грн. 00 коп., що підтверджується висновком експертного дослідження № 017 від 08.12.2018 року /а.с.10-17/. Згідно ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою,яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з п. 2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~березня 1992\~року №\~6\~"Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди" роз`яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В силу вимог процесуального законодавства, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Порушення водієм вимог Правил дорожнього\~руху України стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП - пошкодження автомобілів. Ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Заст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Частиною другою статті 1192\~ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Так, відповідно до протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування в порядку, що передбачений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «1961-IV від 01.07.2004 року, сторонами було узгоджено про виплату [PERSON] . ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в якій відповідач [PERSON] є страхувальником страхового відшкодування у розмірі 55000,00 грн. /а.с.19/. За ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути залишок матеріальної шкоди у розмірі 4000 грн. 00 коп. (59141 грн. 00 коп. 55000 грн. 00 коп.) та витрати на проведення експертизи у розмірі 2700 грн. 000 коп., які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру № 017 від 21.11.2018 року /а.с.18/. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 500000 гривень суд зазначає наступне. Позовні вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 500000 грн. позивач обґрунтовує тим, що через дорожньо-транспортну пригоду, що сталася з\~вини відповідача, вона була вимушена тривалий час проходити лікування в м. Запоріжжі, перенесла декілька оперативних втручань, досить тривалий час була в лежачому стані та не мала змоги повноцінно себе обслуговувати та рухатись. Вказані обставини негативно вилинули не тільки на її майнове становище, а й на моральний, психологічний стан. Згідно з ч.1 ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За правилом п.3 ч.2 та ч.3ст.23ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч.1ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому суд враховує, що позивачу безперечно були спричинені душевні страждання, оскільки було пошкоджено майно, яким вона володіє, загалом після спричинення збитків позивачу минуло більше ніж півтора року і позивач не отримав суму відшкодування в повному обсязі, вимушена була подавати позов до відповідача, очікуючи виплату компенсації матеріального збитку від останнього. З урахуванням наведеного та враховуючи вимоги закону щодо принципів розумності та справедливості, з урахуванням часткової виплати відповідачем завданої шкоди у розмірі 12000 грн. 00 коп., суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 100 000,00 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 15 000 гривень, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 вказаної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, всупереч зазначеному, позивачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження здійснених витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема, квитанції про оплату вартості зазначеної допомоги. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд вважає необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню. Крім того з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на проведення експертизи при встановленні вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 2700 гривень, оскільки вказані витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи копією квитанції до прибуткового касового ордера №017 від 21.11.2018 року (а.с.18). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», він підлягає стягненню з відповідача на користь держави за вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 768,40 гривень та за вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 768,40 грн., а всього 1536,80 гривень на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial