Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

В лютому 2017 року позивач Харківська міська рада в особі представника Артамонова О.В. звернулася з позовною заявою, в якій просив виселити [PERSON] з самоправно зайнятої квартини [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Позовні вимоги мотивовано тим, що житловий будинок [ADDRESS] є обєктом комунальної власності територіальної громади м.Харкова та знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс». Виявлено, що в квартирі [ADDRESS] мешкає відповідач у справі, документи на підтвердження реєстрації та проживання останньої відсутні. У зазначеній квартирі взагалі жодна особа не зареєстрована. Приписами від 10.08.2016, 19.10.2016 [PERSON] оголошено попередження про виселення з займаної квартири. Від підписання приписів відповідач відмовилася. Ордер на спірну квартиру [PERSON] не видавався, тобто вона незаконно, самоправно, без будь-яких правових підстав вселилася до спірної квартири. Просив вирішити спір на положеннях статей 321, 387 ЦК України, статей 51, 58, 116 ЖК УРСР. 17.02.2017 ухвалою судді відкрито провадження у справі. 07.06.2017 відповідачем [PERSON] подану зустрічну позовну заяву до Харківської міської ради з вимогами про визнання за нею права користування квартирою [ADDRESS] та зобов`язання Харківської міської ради укласти з нею індивідуальний договір найму зазначеної квартири. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що відповідачка [PERSON] вселилася у квартиру [ADDRESS] у 2004 році зі згоди основного наймача [PERSON] . Протягом восьми років вони з [PERSON] були однією сім`єю у сенсі ст. 3 СК України. Оскільки в квартирі проживав лише основний наймач, то отримання письмової згоди від інших членів сім`ї наймача не було потреби. Згоду наймача на її вселення можуть підтвердити свідки. Після смерті [PERSON] , з яким відповідач фактично перебувала у шлюбних відносинах, вона продовжує постійно проживати у спірній квартирі, несе тягар по її утриманню, іншого житла не має, не зберігає за собою права користування іншим приміщенням. [PERSON] вважає, що згідно з ч.2 ст.65 ЖК України має рівне з наймачем право користування цим житлом. Представником позивача подано заперечення на зустрічну позовну заяву [PERSON] . В обґрунтування заперечень зазначив, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на житловий фонд. Якщо за позивачем буде закріплено квартиру [ADDRESS] , будуть фактично значно поліпшені її житлові умови за відсутності обєктивних вимог для цього, замінено орган місцевого самоврядування в особі Харківської міської ради. Відповідачка не зверталася із заявою про визнання права користування житловим приміщенням до Харківської міської ради, не отримувала відмови з цього питання, а отже її права не були порушені. Також звертає увагу на те, що відповідачкою не надано доказів щодо відсутності у власності або користуванні позивача інших житлових приміщень в м.Харкові. Підтвердження надання згоди наймача на вселення, на думку позивача, не може бути підтверджено свідками. Укладення договорів та відкриття особових рахунків не входить до компетенції сільських, селищних, міських рад. Просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, проти задоволення вимог по зустрічній позовній заяві заперечував. Відповідач та її представник у судовому засіданні просили відмовити в первісному позові, зустрічний позов підтримали та просили задовольнити. Третя особа Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» у судове засідання свого представника не направило, пояснень по суті позовних заяв не надало. Суд, заслухавши доводи сторін, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. З акту комісії КП «Жилкомсервіс» від 29.12.2016 вбачається, що квартира [ADDRESS] є державною. Основний наймач квартири [PERSON] був зареєстрований з 01.02.1989, помер [INFO] . Разом з ним у квартирі була зареєстрована його матір [PERSON] , яка знялася з реєстрації за даною адресою 15.07.2016. На момент складання акту в квартирі проживала співмешканка [PERSON] [PERSON] без реєстрації. У квартирі [ADDRESS] , яка складається з 1 кімнати житловою площею 16,00 кв.м на 1 поверсі одноповерхового будинку, що належить територіальній громаді м.Харкова, жодної особи не зареєстровано, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку №4967 від 29.12.2016 виданої дільницею №61 КП «Жилкомсервіс». Відповідачу [PERSON] надавалися приписи від 10.08.2016 та 19.10.2016 з вимогою звільнити квартиру за адресою: [ADDRESS] з зазначенням строку. Відповідач від підпису відмовилася, про що було зроблено відповідні записи у приписах. З відомостей, наданих суду адресно-довідковим підрозділом ГУДМС України у Харківській області, відповідачка [PERSON] зареєстрованою не значиться. З виписки із спільної постанови керівництва служби цивільних споруд, водозабезпечення, санітарно-технічних пристроїв та президії Харківського територіального відділу дорпрофсожа №4 від 16.03.1998 слідує, що на підставі заяви основного наймача квартири [ADDRESS] ) [PERSON] та всіх повнолітніх членів сімї постановлено відкрити окремі особові рахунки зокрема на кімнату [ADDRESS] б площею 16,00 кв.м на імя [PERSON] . З наданих відповідачем квитанцій за 2015-2017 роки вбачається, що нею здійснюється оплата комунальних платежів за користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] на імя [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою відповідачки. Протягом восьми років [PERSON] жила разом з [PERSON] , як дружина та чоловік, у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] особисто свідку розказував, що бажає зареєструвати відповідачку у квартирі. Останні пять років відповідачка сама проживає у зазначеній квартирі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є матірю [PERSON] , була основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , а кімнати 6А та 6Б були надані їй додатково. [PERSON] є її невісткою, вона вселилася до них як член сімї. [PERSON] після смерті продовжує проживати у спірній квартирі, несе витрати по утриманню квартири, провела воду. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] проживала однією сімєю з [PERSON] з 2004 року. Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з ч.2 ст.64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З показань свідків встановлено, що відповідач [PERSON] з 2004 року постійно проживала однією сім`єю як дружина разом з наймачем спірної квартири [PERSON] , вели спільне господарство. Відповідно до ч.1 ст.65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Відповідачка вселилася у квартиру [ADDRESS] за згодою наймача [PERSON] , з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах, що підтверджено свідками. [PERSON] проживав у квартирі один, його мати [PERSON] була наймачем іншої квартири з окремим особовим рахунком, а саме: квартиру [ADDRESS] , що підтверджується випискою із спільної постанови керівництва служби цивільних споруд, водозабезпечення, санітарно-технічних пристроїв та президії Харківського територіального відділу дорпрофсожа №4 від 16.03.1998. Таким чином, в спірній квартирі не проживали члени сімї наймача [PERSON] , тому дозвіл наймача на вселення до жилого приміщення [PERSON] , як члена сімї, є достатньою підставою для такого вселення. Відповідно до ч.2 ст.65 ЖК УРСР особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Отже, виходячи зі змісту ст.65 ЖК УРСР, [PERSON] набула право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Після смерті наймача спірної квартири відповідачка у справі продовжує проживати у квартирі, сплачує комунальні платежі за користування житлом, що підтверджується наданими суду квитанціями. Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 №2 роз`яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1.11.1996 №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно з ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] не має зареєстрованої адреси проживання, доказів наявності у відповідачки іншого житла суду не надано. Зазначення позивачем у справі відсутності порушення права [PERSON] в зв`язку з відсутністю звернення відповідачки до Харківської міської ради, судом не приймається. До суду Харківською міською радою подано позов про виселення [PERSON] , що безперечно стосується прав та інтересів останньої щодо користування житлом та у разі задоволення позовних вимог вплине на конституційно закріплене право на житло (ст.47 Конституції України). Суд зауважує, що в даному випадку не має місця поліпшення житлових умов відповідачки, як зазначає представник позивача, оскільки термін «поліпшення житлових умов» вживається лише у випадку якщо особа займає будь-яке житлове приміщення, яке за своїми характеристиками поступається тому, на яке вона претендує. В нашому випадку для [PERSON] спірна квартира є єдиним житлом. При цьому користування житлом [PERSON] не позбавляє права власності позивача на його майно в порушення ст.321 ЦК України. Вимоги відповідачки стосуються саме права користування. Право власності Харківської міської ради на спірне майно при цьому під сумнів не ставиться. Ст. 387 ЦК України підлягає застосуванню у разі витребування майна від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави. Дослідженими доказами встановлено, що наймачем була вселена [PERSON] як члена сімї до спірної квартири з дотриманням норм ст.65 ЖК УРСР, де вона проживає вже протягом тринадцяти років. Тому таке вселення не може вважатися ані незаконним заволодінням, ані самовільним зайняттям жилого приміщення. На підставі викладено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Харківської міської ради. Вимога за зустрічним позовом щодо визнання за [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] підлягає задоволенню. Щодо вимоги [PERSON] про зобовязання Харківської міської ради укласти з нею індивідуального договору найму квартири, суд встановив наступне. Згідно з ч.1 ст.106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Таким чином,\~суд вважає,\~що вимога\~за зустрічним\~позовом про\~зобов`язання Харківської\~міської ради\~укласти договір\~найму \~з відповідачем\~є передчасною\~та не\~підлягає задоволенню.\~ [PERSON] \~не надано\~доказів звернення\~до позивача\~з вимогою\~визнання її\~наймачем за\~раніше укладеним\~договором найму\~жилого приміщення\~замість попереднього\~наймача[PERSON] . За таких умов, суд не може встановити в цій частині порушення права відповідачки. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За первісним позовом судовий збір покладається на позивача. За зустрічним позовом в звязку з його частковим задоволенням з позивача підлягає стягненню на користь [PERSON] 320 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial