Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив стягнути з останніх, в солідарному порядку, подвійну суму завдатку за договором про завдаток від 16.08.2016 р. у розмірі 26 430 грн., мотивуючи це ти, що 16 серпня 2017 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про завдаток, на підставі якого [PERSON] передала [PERSON] 12 500 грн. (еквівалент 50 дол.США), в якості завдатку, а останній зобов'язувався після отримання свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], в порядку приватизації, продати цю квартиру [PERSON]. Однак, ні у визначений строк не пізніше - 15 жовтня 2016 р., ні станом на 18 травня 2017 р., спірну квартиру відповідачі не продали, чим ухились від виконання обов'язку, згідно договору про завдаток від 16.08.2016 р., тобто неправомірно заволоділи переданою [PERSON] сумою. В той же час, в діях [PERSON] не було встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. З огляду на ст.ст. 570, 571 ЦК України, вказана сума завдатку підлягає стягненню в подвійному розмірі, з урахуванням курсу долара США до гривні, на момент подачі позову, тобто 26 430 грн.. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав поз, з підстав викладених в ньому. Додатково пояснив, що квартира за адресою: [ADDRESS] не належить [PERSON], останній мав намір приватизувати квартиру та після цього продати її [PERSON], у останньої відсутні відомості про підстави поселення [PERSON] в даній квартирі, є тільки довідка про склад сім'ї останнього та паспорт останнього з реєстраціє, на час укладення договору, про реєстрацію [PERSON] за вказаною адресою. Вважає, що [PERSON] та [PERSON] повинні нести солідарний обов'язок за невиконання зобов'язання, так як саме [PERSON], як представник [PERSON], за довіреністю, вчиняла активні шахрайські дії щодо заволодіння коштами позивачки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, з місця їх реєстрації повернулась не врученою судова повістка з поміткою «за значеною адресою не проживають», що в силу ч.5 ст. 74 ЦПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод свідчить про належне їх повідомлення про час і місце розгляду справи. Виходячи з наведеного, зважаючи на ч. 1 ст. 224 ЦПК України та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачів. Вислухавши пояснення представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. По справі встановлено, що: - матеріали справи не містять доказів на підтвердження тому, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON]; - 15 серпня 2016 р. [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з іншої сторони уклали угоду про наміри, згідно якої [PERSON] та [PERSON] зобов'язались, після отримання свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], в порядку приватизації, продати цю квартиру [PERSON]; - 16 серпня 2017 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про завдаток, предмет якого буде описано нижче; - ні у визначений строк не пізніше - 15 жовтня 2016 р., ні станом на 18 травня 2017 р., спірну квартиру відповідачі не продали. При цьому, до матеріалів справи не додано розписка про передачу [PERSON] коштів [PERSON], що позбавляє суд можливості з'ясувати ту обставину: чи передавалось 12 500 грн., як еквівалент 500 доларів США; чи передавалось саме 500 доларів США, що еквівалентно 12 500 грн.. В той же час, відсутність розписки, в силу положень п. 2 договору про завдаток від 16 серпня 2016 р., згідно якого [PERSON] передала [PERSON] завдаток в розмірі 12 500 грн. (екв. 500 доларів США) в рахунок купівлі-продажу об'єкта нерухомості, а саме квартири за адресою: [ADDRESS], який належить останньому на підставі довідки про склад сім'ї від 15.08.2016 р., не свідчить про непідтвердження факту передачі грошових коштів, так я [PERSON] та [PERSON] своїми підписами у спірному договорі підтвердили факт передачі [PERSON] грошових коштів в розмірі 12 500 грн. (екв. 500 доларів США) на користь [PERSON]. Щодо правової природи вказаних грошових коштів, то суд враховує таке. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредитові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Виходячи з правового аналізу даних норм та правого висновку Верховного Суду України від 13 лютого 2013 (справа № 6-176цс12) можна прийти до висновку, що: - внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку; - аванс, на відміну від завдатку, є лише способом здійснення платежу, не забезпечує виконання зобов'язання та в кожному випадку підлягає поверненню у розмірі, в якому він надавався, незалежно від вини обох сторін чи її відсутності. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договори в майбутньому, що визнається предстаавником позивача [PERSON], суд приходить до висновку, що передана [PERSON] відповідачу [PERSON] грошова сума в розмірі 12 500 грн. (екв. 500 доларів США) є авансом, який підлягає поверненню позивачу. За таких обставин, враховуючи недоведеність передачі коштів саме в доларах США, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 12 500 грн., а не в подвійному розмірі, задовольнивши позовні вимоги до останнього частково. Щодо позовних вимог до [PERSON], то суд враховує таке. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами. Із змісту договору про завдаток від 16 серпня 2016 р. вбачається, що сторонами вказаного договору є [PERSON] та [PERSON], тобто саме між ними виник спір з приводу продажу квартири та повернення грошей і тому сторонами по справі є лише ці особи. Хоча [PERSON] і поставила свій підпис в графі "Покупець", поряд з підписом [PERSON], проте, як вже зазначалось, остання не зазначена, як сторона в Договорі про завдаток. Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. При цьому, наявність довіреності на продаж спірної квартири не породжує виникнення у [PERSON] зобов'язань відповідно до договору про завдаток від 16 серпня 2016 р.. Звертаючись до суду з позовом про солідарне стягнення грошових коштів, представник позивача [PERSON] не довів існування спільних зобов'язань між [PERSON] та [PERSON], який є повнолітнім та його матір'ю [PERSON], якій останній видав довіреність на представлення інтересів та продаж спірної квартири, а тому [PERSON] не є учасником правовідносин, які виникли між [PERSON] та [PERSON], відповідно до договору про завдаток від 16 серпня 2016 р., що виключає можливість задоволення позовних вимог до [PERSON]. Враховуючи часткове задоволення позов до одного з відповідачів, то, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір стягується в пропорційному порядку.

Outcome: partial