Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 108330,34 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що 22.09.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №106/1833/11 за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100000,00 грн. на строк до 22.09.2016 року. В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 22.09.2011 року між ПАТ «ОТП Банк`і [PERSON] був укладений договір поруки №106/1833/11. За цим договором поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед кредитором за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань. 12.10.2015 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги №12/10/16 від 12.10.2016 р., відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №106/1833/11 від 22.09.2011 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] перейшло до TOB «Українська факторингова компанія». Станом на дату укладання договору про відступлення права вимоги сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором становила 80248,81 грн., з них: 55590,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24657,89 грн. - загальна сума процентів нарахованих на заборгованість. Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості солідарно з позичальника і поручителя, з урахуванням ст. 625 ЦК України, а саме стягнути також 3% річних від простроченої суми за період з 23.09.2016р. по 15.08.2019р. у розмірі 4828,23 грн., а також інфляційні збитки за той же період у розмірі 23253,30 грн. Всього просить стягнути 108330,34 грн. і судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.(а.с.47,48). Причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд розглядає справу за відсутності позивача і відповідачів, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виповняться належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України. У відповідності ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22.11.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» і [PERSON] був укладений Кредитний договір №1061/1833/11 ( а.с.11-16), за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100000,00 грн. на строк до 22.09.1016 року. Договором встановлена плаваюча процентна ставка, фіксований відсоток -3,99% річних + FIRD. Згідно із п.4, п.5 частини 1 Кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, відповідно до графіку платежів, що є Додатком №1 до договору (а.с.15-16). 22.09.2011 року між ПАТ "ОТП Банк" і [PERSON] укладено договір поруки №106/1833/11 (а.с.17-18), відповідно до умов якого [PERSON] поручилася перед ПАТ «ОТП Банк» солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі. Також судом встановлено, що 12.10.2016 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги №12/10/16 від 12.10.2016 р. (а.с.19-23), відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №106/1833/11 від 022.09.2011року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] перейшло до TOB «Українська факторингова компанія». Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На момент укладення договору відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] за кредитним договором становила 80248,81 грн., яка складається з 55590,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24657,89 грн.- загальна сума процентів. Що стосується позовних вимог банку до поручителя [PERSON] , то вони задоволенню не підлягають з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За нормами ч. 2, ч.3 ст. 554 ЦК України, в редакції яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі ст.5 ЦК України, було встановлено,що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, в редакції яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі ст.5 ЦК України, було встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. У п. 4.1 договору поруки від 22.09.2011 року зазначено, що він діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Умови договору поруки про його дію до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому у цьому разі підлагають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України ( в редакції закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Як встановлено судом строк виконання основного зобов`язання встановлений до 22.09.2016 року. Позивач звернувся до суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитом 20.08.2019 року ( штемпель поштового відділення - а.с.30), тобто поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, відтак договір поруки є припиненим. Тому у задоволенні позову до поручителя [PERSON] необхідно відмовити. Така ж правова позиція вкладена в постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові № 6-1009цс. Що стосується позовних вимог до позичальника [PERSON] , то вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 12.10.2016 року у сумі 80248,81 грн. Відповідачем заяви про застосування позовної давності до вимог позивача суду не подано. Оскільки відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, кредитні кошти до цього часу не повернув, то вимоги про стягнення 80248,81 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути 3% річних від суми заборгованості за тілом кредиту - 55590,92 грн. за період з 23.09.2016р. по 15.08.2019р. у сумі 4828,23 грн., що узгоджується із ст.625 ЦК України і підлягає задоволенню Що стосується стягнення інфляційних втрат за цей же період у сумі 23253,30 грн., то ці вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки судом при перевірці правильності обрахування індексів інфляції була виявлена помилка у розрахунку. Так, згідно даних Національного Банку України були встановлені такі індекси інфляції: 2016 рік: Грудень -100,9 + Листопад 101,8+ Жовтень 102,8 = загальний індекс - 105,5. 2017рік: Грудень 101,0 + Листопад 100,9+ Жовтень 101,2 + Вересень 102,0+ Серпень 99,9+ Липень 100,2+ Червень 101,6+ Травень 101,3+ Квітень 100,9+ Березень 101,8+ Лютий 101,0 + Січень 101,1= загальний індекс - 113,7. 2018 рік: Грудень 100,8+ Листопад 101,4+ Жовтень 101,7+ Вересень 101,9+ Cерпень 100,0+ Липень 99,3+ Червень 100,0+ Травень 100,0+ Квітень 100,8+ Березень 101,1+ Лютий 100,9+ Січень 101,5= загальний індекс - 109,8. 2019 рік: Липень 99,4+ Червень 99,5+ Травень 100,7+ Квітень 101,0+ Березень 100,9+ Лютий 100,5+ Січень 101,0 = загальний індекс - 103,0. Сукупний індекс інфляції за цей період становить:105,5+ 113,7+ 109,8+ 103,0 =132, а не 141,83 як зазначено у розрахунку. Тобто інфляційні втрати, за підрахунком суду, становлять 17788,80 грн., а не 23253,30 грн. як зазначено у розрахунку. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 102865,84 грн., яка складається з: 55590,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24657,89 грн. - загальна сума процентів нарахованих на заборгованість, 4828,23 грн. - 3% річних, 17788,80 грн. - інфляційні втрати. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги пропорційності, а саме часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Українська факторингова компанія» на 95%, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1824,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial