Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ПАТ «Азовзагальмаш», зазначивши, що по 28.09.2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, який не провів із ним повний розрахунок при звільненні. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.12.2015 р. з вдповідача було стягнуто заборгованість по зарплаті в розмірі 33908,23 грн. за період з жовтня 2014 р. по вересень 2015 р. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 8426,88 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.01.2016 року з відповідача було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 103,63 гривень, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 03 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року в розмірі 5530,14 гривень, компенсацію заробітної плати у зв'язку із невчасною виплатою в розмірі 4904,13 гривень, а всього 10537,90 гривень. Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з дня звільнення по день ухвалення рішення, компенсацію заробітної плати у зв'язку із невчасною виплатою. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надіслав до суду заперечення на позов, у яких просив задовольнити позов в частині стягнення заборгованості з заробітної плати в розмірі 4148 грн., а в задоволені інших позовних вимог просив відмовити. Відповідно до ст. 6 Конвенції Ради Європи «Про захист прав людини та основних свобод» від 04.11.1950 року, ратифікованою згідно із Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і відкритий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом. Згідно із статтею 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. У зв'язку з повторною неявкою представника відповідача суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах в ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, і був звільнений 28.09.2015 р. (а.с.13-14). Згідно з вимогами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу заборгованості по заробітній платі вбачається з наданого суду рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.12.2015 р., яким було стягнуто заборгованість по заробітній платі з період з жовтня 2014 р. по серпень 2015 р. в розмірі 33908,23 грн. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 29.09.2015 р. по 02.12.2015 р. та рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.01.2016 року, яким було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 103,63 гривень, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 03 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року в розмірі 5530,14 гривень, компенсацію заробітної плати у зв'язку із невчасною виплатою в розмірі 4904,13 гривень, а всього 10537,90 гривень (а.с.5-8). Згідно зі ст.33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як зазначено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Суд вирішує питання про розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, виходячи з наступного. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.12.2015 р., яке набрало законної сили, встановлено, що середня заробітна плата позивача за один день складає 263,34 грн. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З моменту ухвалення останнього рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13.01.2016 р. по день ухвалення даного рішення (з 14 січня 2016 року по 02 червня 2016 року) відповідно до розрахунку норми тривалості робочого часу на січень 2016 р.- червень 2016 р. минуло 97 робочих днів. Отже, сума середнього заробітку за цей період становить 24 183, 98 грн. ( 97 днів х 263,34 грн. = 25 543,98 грн.- 1360 грн. = 24 183,98 грн.(сума сплачена [PERSON] Маріупольськім МЦЗ як безробітному)) і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги позивача щодо стягнення компенсації заробітної плати у зв'язку із невчасною виплатою задоволенню не підлягають, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.01.2016 року, було стягнуто компенсацію заробітної плати у зв'язку із невчасною виплатою в розмірі 4904,13 гривень. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого, відповідно до закону, звільнений позивач.

Outcome: partial