Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання втратившим право на реєстрацію та використання житловим приміщенням [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку, що належить йому на праві власності згідно Свідоцтва про право на спадщину, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Передова, буд. № 63. В 2012 р. відповідач виїхав з даного помешкання. В подальшому відповідач житлом не користується, ніякої участі у його утриманні не приймає. При цьому з реєстрації знятий не був. На даний час його місцезнаходження невідоме. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати втратившим право на реєстрацію та використання житловим приміщенням [PERSON] будинком № 63 по вул. Передова в м. Миколаєві. Відповідно до заяви, позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обємі та просив їх задовольнити, розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.12.2010 р., виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради (свідоцтво про право на спадщину від 10.02.2009 р. № 1-209) [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 63 по вул. Передова в м. Миколаєві. Відповідно до Будинкової книги [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до Акту про не проживання, завіреного ЖКП ММР "Південь" [PERSON] з 2014 р. за адресою: м. Миколаїв, вул. Передова, буд. № 63 не проживає. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них (ст.ст. 379, 380 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на реєстрацію. Проте такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвістно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право на реєстрацію є зайвими, оскільки рішення суду щодо визнання його таким, що втратив право на користування будинком, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації у спірній квартирі. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку та зняття його з реєстраційного обліку, обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial