Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Черкаська міська рада, ЧООБТІ про поділ домоволодіння та земельної ділянки, що є в спільній частковій власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідачі по справі є співвласниками домоволодіння по вул. Вернигори/пров. Артема, 8/1 в м. Черкаси. [PERSON] є власницею 1/6 частини домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.05.1987 р., 2/3 частини на підставі договору дарування від 17.06.1996 р. та 1/24 частиною на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.08.2003 року, загальна частка в праві власності становить 21/24. Відповідачі є власниками відповідно кожен по 1/24 частини домоволодіння, загальна частка в праві власності є 3/24. За будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 538 кв.м. в постійне користування, згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №355 від 21.03.1953 року та №86 від 27.02.1996 року. По фактичному користуванню площа земельної ділянки складає 654 кв.м. відповідно до плану який складений ТОВ «ЧМЗКЦ» станом на 21.04.2011 р. Спільна часткова власність на вказане будинковолодіння не дає можливості в повному обсязі користуватись майном і земельною ділянкою, що призводить до постійних сварок та непорозумінь. Просить поділити в натурі домоволодіння по вул.. Вернигори/пров. Артема, 8/1 в м. Черкаси на два окремих будинковолодіння з визначенням часток 1:1. Визначити порядок користування земельною ділянкою, припинити право спільної часткової власності. Судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], їх представники [PERSON], адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та розподілу будинковолодіння саме в такому вигляді як просить позивачка, посилаючись на те, що прибудови літ. «А11-1», прибудови до житлового будинку літ. «а», прибудови до житлового будинку літ. «А2» не були спадковим майном спадкодавця [PERSON] на 25.10.1986 р. і були збудовані його сином [PERSON] в період з 1971 р. по 1982 р. Соснівським районним судом м. Черкаси від 02.12.2010 р. прибудову літ. «А1-1», прибудову літ. «А111-1», сіни літ. «а1», гараж літ. «Д» є самовільним будівництвом, а тому не може бути виділено сторонам у власність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала суду клопотання про розгляд справи в її відсутність. Представник третьої особи Черкаської міської ради в судове засідання не з»явився, надав суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність. Представник 3-ї особи ЧООБТІ в судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.1987 р. посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2.3377, після смерті [PERSON], власниками ? частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в м. Черкаси, вул.. Вернигори/[PERSON], 8/1, які належать померлому на підставі договору про право будівництва, в рівних долях є дружина - [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON] Після [PERSON] спадщину у вигляді 1/6 частини домоволодіння по пров. Артема, 1 в м. Черкаси прийняли його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про на спадщину за законом Серії ААК №857130 від 13.02.1998 р. посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №4-430, дружина та діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/24 кожний на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.10.1996 року. Відповідно до договору дарування частини жилого будинку від 17.04.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] зроблено запис в реєстрі за №1063, яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд в м. Черкаси, вул../пров. Вернигори/[PERSON], 8/1 і розташований на земельній ділянці 500 кв.м. Після смерті [PERSON], відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.08.2003 р. Серії ВАМ №349267, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-1941, [PERSON] успадкувала 1/24 частину домоволодіння вул../пров. Вернигори/[PERSON], 8/1 в м. Черкаси. Таким чином на день звернення до суду частка власності [PERSON] становить 21/24 частини спірного домоволодіння. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками по 1/24 частини домоволодіння, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом Серії ААА №706132 від 14.10.1996 року та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №14705933 від 16.12.2013 р. Частка власності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] становить 1/8 частини спірного домоволодіння, або 3/24. Відповідачі посилались в своїх запереченнях на те, що житлові прибудови літ. А1-1, літ. А1, літ. А3-1, гараж літ. Д не є самочинним будівництвом, оскільки ними було подано проект до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Черкаської міської ради та 01.03.2003 р. було погоджено даний проект головним архітектором, що може свідчити про відповідність нормам ДБН та вважають, що дані прибудови є їх власністю, а ділити можна лише будинок літ. А-1, надвірних споруд : сараю-літньої кухні літ. «Б», льоху літ. Г«, сараю літ. «Е», водо колонки №3, огорожі №1,2,4, відмостки під №1, що було спадковим майном [PERSON]. Суд критично оцінює дані покази відповідачів, оскільки рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.12.2010 р., яке ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13.01.2011 р. залишено без змін, було відмовлено у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зміну часток власників житлового будинку. Визнано недійсним рішення Виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси №146 від 05.03.2003 року про погодження та оформлення права власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на прибудови до житлового будинку та гараж по вул.. Вернигори,8/пров. Артема, 1 в м. Черкаси. Посилання відповідачів на неможливість поділу всього домоволодіння так як прибудови літ. «А1-1», «а1», «А111-1», «Д» не пройшли процедуру державної реєстрації, вони не є об»єктами нерухомого майна, що перебувають у спільній частковій власності, суд вважає необґрунтованими. У відповідності до п.52,59 п.3.2 розділу 3 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127 з наступними змінами, не належить до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Тому дані прибудови не являються самочинним будівництвом і не значаться дані будівлі як самочинне будівництво в технічному паспорті. Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 364 ЦКУ співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно зі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України розяснив, що при поділі жилого будинку суд зобовязаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Також, згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. Відповідно до Висновку експерта додаткової судової будівельно-технічної експертизи №17/16-БТ від 30.12.2016 р. визначено такі варіанти : перший варіант розподілу домоволодіння з відхиленням від ідеальних часток 1/8 до 21/24 зображений в додатку №1 до висновку. При даному варіанті розподілу житлового будинку «А-І» з прибудовами «а», «а1», «А2», житлових прибудов «А1-І», «А11-І», «А111-І» по вул.. Вернигори/пров. Артема, 8/1 в м. Черкаси частка співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], збільшилася з 1/8 до 26/100, або 13/50. В одиницях площі збільшення становить 19,46 кв.м. (замість17,74 кв.м., запропоновано 37,2 кв.м.). Частка другого співвласника [PERSON] зменшилась з 21/24 до 74/100, або 37/50. В одиницях площі зменшення становить 19,46 кв.м. (замість 124,16 кв.м. запропоновано 104,7 кв.м.). При першому варіанті розподілу домоволодіння частка [PERSON], [PERSON], [PERSON] в одиницях вартості збільшилась 101563 грн., а частка співвласника [PERSON] зменшилась на 101563 грн. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Проте, стягнення грошової суми можливо лише, якщо сторони заявили про це у позові. У зв'язку з поділом між сторонами жилого будинку у відповідності до запропонованого варіанту, частки сторін повинні бути перерозподілені. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині поділу будинковолодіння відповідно до ідеальних часток співвласників 21/24 та 1/8 частини кожного згідно з висновком експертизи від 30.12.2016 р. №17/16-БТ по першому варіанту зазначеного в додатку №1 з відповідною сплатою грошової компенсації та припинення спільної часткової власності на дане домоволодіння. Згідно\~ст. 377 Цивільного кодексу України,\~ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.\~\~У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно із частиною 2\~статті 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці,що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до частини 1\~статті 377 Цивільного кодексу України,\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності,право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до роз'яснень п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04"Про практику застосування судами земельного законодавства "\~З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до\~статті 377 ЦК\~і\~статті 120 ЗК\~в редакції\~Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих від № 355 від 21.03.1953 року за домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 500 кв.м. в постійне користування та 38 кв.м. в постійне користування згідно рішення № 86 від 27.02.1996 року. Фактично, станом на день розгляду справи розмір земельної ділянки, яка перебуває в користуванні співвласників за адресою вул.. Вернигори/пров. Артема, 8/1 в м. Черкаси становить 0,0654 га, з яких 0,0116 га землі не надані у власність або постійне користування. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянок у користування. Таким, чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині поділу земельної ділянки між співвласниками відповідно до ідеальних часток не підлягає до задоволення. Так експертом у Висновку №17/16-БТ від 30.12.2016 р. вказано земельну ділянку площею 654 кв.м., що відображає фактичний порядок користування земельною ділянкою, який склався між співвласниками. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належність та допустимість доказів встановлено ст.ст.\~58,\~59\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.6\~ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими\~статтею 212 цього Кодексу. В силу\~ст. 212 цього Кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3, 5\~ст. 89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Земельна ділянка в розмірі 0,0116 га не перебуває у власності чи користуванні сторін по справі. В матеріалах справи маються відомості про площу земельної ділянки, порядок користування якою просить встановити позивач, які різняться між собою. \~За таких обставин, суд вважає за неможливе встановити порядок користування земельною ділянкою, належні докази стосовно площі якої суду не надані. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1642,10 грн, за проведення судових експертиз 2091,90 грн та 5284,80 грн. Враховуючи ст.. 88 ЦПК України, пропорційність задоволених вимог ,суд вважає, підлягають до стягнення з відповідачів солідарно з відповідачів судові витрати на користь позивачки в сумі 4509,35 грн.

Outcome: partial