Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Фастівська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власним майном. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає у власному будинку за адресою: м.Фастів вул. Калинова, 11 та декілька років з нею по сусідству проживають відповідачі. Позивач вказує, що [PERSON] більше 5-ти років тому облаштував біля огорожі її домоволодіння місце для складання гною, побутових відходів та загін для утримування великої рогатої худоби, що спричиняє нестримний сморід, унеможливлюють присутність на належній їй території, заважають проведенню робіт та відпочинку на подвірї, у будинку. Позивач намагалась вирішити дане питання цивілізовано та просила припинити порушувати її права, проте [PERSON] відмовився вчиняти будь-які дії. Позивач неодноразово зверталася до працівників органів місцевої влади, які фіксували порушення її прав та направляли відповідачеві [PERSON] документи реагування з вимогою усунення порушень, проте порушення продовжуються по теперішній час. Виходячи з викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просила усунути перешкоди у користуванні належним будинком та земельною ділянкою по вул. Калинова, 11 у м. Фастові шляхом зобовязання відповідачів виконати демонтаж (розбирання) навісу, улаштованого з порушенням Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Планування та забудова міських і сільських поселень», дотримувати добросусідських відносин, передбачених ст.103 Земельного Кодексу України. В судовому засіданні позивач надала пояснення, аналогічні викладеним, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення позову, пославшись на його безпідставність та недоведеність, пояснивши також, що відповідач із сімєю проживає [INFO] завжди, раніше ніж позивач. Худоба (корови) у сараї, який є законним обєктом будівництва, існує понад 40 років без зміни місця розташування на місцевості. Згідно акту від 08.06.2017 року рекомендовано перенести господарську будівлю для худоби на відстань не менш як 15,0 метрів від сусідніх житлових будинків, при цьому усі споруди мають бути розміщені на відстані не менш як 1,0 метр від суміжній межі. Тобто, допустимим є реконструювання та перенесення «навісу» на відстані не менш як 1,0 метр, що і було зроблено відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, направила відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позивачем не доведено, що реконструйований навіс, який знаходиться з іншої боку паркану на стороні відповідача, чинить їй перешкоди у користуванні будинком та земельною ділянкою. Також зазначила, що навіс не створює перешкод, в ньому не утримується худоба, реконструкцію підтверджується актом з місця проживання співвідповідача. Крім того, в акті комісійного обстеження від 08.06.2017 року, у приписі комісії відсутній термін виконання для демонтажу навісу, а реконструкцію навісу, від господарської будівлі «сараю» вже виконано та перенесено його (шляхом розбирання та зменшенням його площі) на відстань не менш як 1,0 м до паркану, що розмежовує земельні ділянки відповідача, відповідно до абзацу 4 акту комісійного обстеження. Припис в акті не містить терміна виконання рекомендацій, але відповідач виконав реконструкцію добровільно до звернення до суду позивачем. Позивач надала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що факт утриманні худоби у самочинно збудованому навісі у теплий період з 2016-2017 роки є доведений, оскілка про це свідчать акти перевірок депутатів Фастівської міської ради та інші документи. А в холодні пору року навіс використовується для зберігання горючих матеріалів (соломи, тощо), що порушує протипожежну безпеку, так як фактична відстань від споруд до будинку позивача 8 метрів при нормі 15 метрів, тобто порушені протипожежні розриви. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до договору дарування жилого будинку від 17.10.2003 року [PERSON] належить жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в Київській обл., м. Фастові, вул. Чичеріна (теперішня назва Калинова), 11 /а.с. 168/. Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.01.2010 року /а.с.169/. Відповідно до довідки про склад сімї від 09.11.2017 року № 1913, [PERSON] за адресою: м.Фастів, вул. Калинова, буд. 11 проживає одна /а.с.160/. Згідно довідки Фастівського бюро технічної інвентаризації за № 1586 від 21.11.2017 року, право власності на будинок по вул.Калинова, 13 в м.Фастові зареєстровано на: 5/12 частин за [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Фастівської міської ради від 11.02.1962 року, 7/12 частин в рівних частках за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування від 24.12.1973 року /а.с.124/. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №038698 від 14 травня 1997 року, земельна ділянка площею 0,314 га по вул. Чичеріна, 13/1 в м. Фастові належала [PERSON]; землю передано для обслуговування житлового будинку 0,100 га, ведення особистого підсобного господарства 0,214 га /а.с.65/. Як вбачається з технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: вул. Чичеріна, 13 в м. Фастові, що належить: 7/12 частин [PERSON], 5/12 частин [PERSON] та [PERSON], інвентарний номер 6230, від 29.03.1989 року на земельній ділянці знаходиться жилий будинок «А», сарай «Б», погріб «В», гараж «Г», забор «Н1», відмостка «І» /а.с.59/. 11 березня 2000 року [PERSON]І померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області 11.03.2000 року /а.с.66/. Таким чином, в будинку № 11 по вулиці Калинова в місті Фастові проживає [PERSON], а в будинку № 13 по вулиці Калинова в місті Фастові проживають [PERSON] та [PERSON], тобто сторони є суміжними землекористувачами. Позивач стверджує, що відповідачами грубо порушується її права, як власника земельної ділянки, порушенням будівельних норм при встановлені навісу на суміжній земельній ділянці, що неодноразово ставало підставою для звернення до відповідних органів. Так, відповідно до листа міського голови [PERSON] на звернення позивачки від 13.06.2014 року №З 35.1003.4, в результаті комісійного обстеження встановлено, що худоба випасається на землях загального користування; майданчик для компосту знаходиться поруч з межею присадибних ділянок житлових будинків № 11 та № 13 по вул.Чичеріна, що порушує п. 2.10.3, п.2.11.10 правил благоустрою території міста Фастова, санітарних вимог та п.3.25 а*, 3.26 Державних будівельних норм 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». За результатами обстеження гр. [PERSON] надано попередження про усунення виявлених недоліків та перенесення майданчика для компосту у глибину двору на відтань не менше 15 метрів від вінок житлового будинку № 11 відповідно до санітарних вимог та ДБН /а.с.6/. 20.10.2016 року голова КСОММ Заріччя [PERSON] надана відповідь, відповідно до якої комісійним обстеженням встановлено, що в навісі, прибудованому на межі розмежування [PERSON] утримує худобу, від якої поширюється різкий запах та зробив рівчак, куди стікають відходи /а.с. 9/. Актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 17.10.2016 року, складений депутатом Фастівської міської ради [PERSON] встановлено, що належне [PERSON] домоволодіння межує з сусідом [PERSON] по вул. Калинова, 13, між сусідами встановлений деревяний паркан, біля якого зі сторони [PERSON] розташований сарай. Із сараю зроблений навіс на паркан, який розмежовує сусідів. Запропоновано відділу архітектури та екології провести спільну комісію та обстежити умови утримання худоби та умови проживання гр. [PERSON] /а.с.10/. Міський голова [PERSON] листом від 25.11.2016 року за № ОП/З 35.2261.2 повідомив позивачку, що виконавчим комітетом Фастівської міської ради було направлено лист гр. [PERSON] з вимогою у термін до 25.12.2016 року усунути порушення Державний будівельних норм ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме: розмістити худобу на відстані не менше 15,0 метрів від сусідніх житлових будинків у відповідності до ДБН 360-92**, виконати демонтаж (розбирання) улаштованого з порушенням Державних будівельних норм навісу /а.с.13/. Відповідно до акта від 08 червня 2017 року комісійного обстеження на предмет дотримання вимог законодавства у сфері будівельних норм, санітарних норм та вимог земельного законодавства гр. [PERSON] по вул. Калинова, 13 у м. Фастові по зверненню [PERSON], комісія у складі завідувач сектору Державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON], голови самоорганізації населення [PERSON], головного спеціаліста з питань екології та охорони навколишнього середовища відділу з питань енергозбереження, енергоефективності та екології [PERSON], провела комісійне обстеження на предмет дотримання законодавства у сфері дотримання будівельних вимог, санітарних норм та вимог земельного законодавства гр. [PERSON] по вул. Калинова, 13 в м. Фастів та встановили, що гр. [PERSON] порушені Державні будівельні норми ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» а саме: відстань від господарської будівлі (сараю) для худоби становить близько 8,0 метрів. Згідно ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», таблиці 3.2а*, відстань від господарських будівель для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50,0 м2 до житлових будинків повинна становити не менше 15,0 метрів; улаштовано навіс з легких матеріалів до вищезазначеної господарської будівлі, сторона якого виконана по суміжній межі. Підсумовуючи, вказали, що комісія рекомендує дотримуватися вимог Державних будівельних норм та у найкоротші терміни перенести господарську будівлю для худоби на відстань не менше як 15,0 метрів від сусідніх житлових будинків у відповідності до ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», виконати демонтаж (розбирання) улаштованого з порушенням Державних будівельних норм навісу, дотримуватися добросусідських відносин /а.с.8/. 17 липня 2017 року депутатом Фастівської міської ради [PERSON]В за результатом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] встановлено, що її домоволодіння межує з домоволодінням [PERSON] та між ними встановлено деревяний паркан, біля якого зі сторони [PERSON] розташований сарай, від якого до забору зроблений навіс, в якому [PERSON] тримає корову /а.с.11/. Відповідно до листа міського голови [PERSON] від 07.12.2017 року за № 335.2487.4, посадовими особами відділу державної архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Фастівської міської ради 05.12.2017 року було проведено обстеження, під час якого виявлено, що [PERSON] по вул. Калинова, 13 порушені державні будівельні норми ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», зокрема, улаштовано навіс з легких металів до господарської будівлі (сараю), сторона якого виконана по суміжній межі /а.с.162/. Перш за все, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, закріпленому у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, тому, з урахуванням заяви позивача про зміну позовних вимог, встановленню та дослідженню у спірних правовідносинах підлягають обставини, які свідчать про наявність або відсутність порушень Державних будівельних норм при облаштуванні навісу відповідачами, а також наявність або відсутність порушень останніми правил добросусідства. Відповідно до ч. 1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2. N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної злісності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно зі статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України та ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Позов про усунення порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню, якщо позивач доведе, що він є власником земельної ділянки, і що діями відповідача порушується його право власності. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог цієї статті суд повинен встановити наявність певних обставин, які свідчать про те, що сторона відповідача порушила закон (технічних норм і правил), а також що такі дії порушують права позивача. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial