Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У квітні 2019\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 4\~000,00\~грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1\~000,00\~грн. щомісячно, до досягнення сином трьох років, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, [PERSON] матеріально їм не допомагає. [PERSON] позов визнав частково, посилаючись на те, що має змогу сплачувати аліменти на дитину у розмірі 900,00\~грн., а на утримання [PERSON] у розмірі 500,00\~грн., оскільки не має постійного місця роботи, його заробітки є тимчасовими та мінливими. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбу, вони є батьками дитини [PERSON] , який народився [INFO] , та проживає з [PERSON] (а.\~с.\~11, 12, 32). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Частинами першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вказувалось раніше, [PERSON] позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково у розмірі 900,00\~грн. щомісячно, оскільки не має постійного місця роботи, його заробітки є тимчасовими та мінливими. Те, що [PERSON] не має постійного місця роботи та у період з 1 кварталу 2018\~р. по 2 квартал 2019\~р. не отримував доходів підтверджується копією його трудової книжки та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.\~с.\~48, 49). [PERSON] не подала доказів того, що [PERSON] може сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 900,00\~грн. Крім того, за [PERSON] не зареєстровано будь-якого рухомого та нерухомого майна, що підтверджується інформацією від 11.09.2019\~р. та від 05.09.2019\~р. з відповідних реєстрів (а.\~с.\~46, 47). Також Суд враховує, що на момент ухвалення рішення розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років становить 1\~699,00\~грн., що визначено Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", при цьому [PERSON] та [PERSON] , зважаючи на частину першу статті 141 Сімейного кодексу України, мають рівні обов`язки щодо утримання малолітнього сина, а відтак [PERSON] має сплачувати аліменти у розмірі, не меншому, ніж 849,50\~грн. щомісячно. Таким чином аліменти у розмірі 900,00\~грн. можуть забезпечити мінімальні інтереси дитини [PERSON] , який народився [INFO] , необхідний рівень його життя та умови для його розвитку. За таких обставин Суд вважає, що, розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] на утримання сина, може бути визначено у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00\~грн. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Беручи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме на її користь з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 900,00\~грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018\~р. у справі №\~459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Частинами другою, четвертою та шостою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. [PERSON] позов в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] визнав частково у розмірі 500,00\~грн. щомісячно, а [PERSON] , зважаючи на встановлені раніше обставини щодо доходів та майна [PERSON] , не подала доказів, які б вказували, що він може сплачувати аліменти на її утримання у більшому розмірі, а відтак Суд приходить до висновку, що матеріальна допомога [PERSON] має бути визначена у розмірі 500,00\~грн. щомісячно, до досягнення сином трьох років. Частиною першою статті 79 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти (одному з подружжя) присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи зазначене, Суд вважає, що позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на її утримання підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 500,00\~грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином трьох років. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40\~грн.

Outcome: partial